112 



üregre oszlik; megjegyzendő, hogy az elülső-külső gödör (e) felé eső 

 közfala már gyakran alacsonyabb a többinél. 



M. 3. sup. (4. rajz). Mind a három gyökere mindig teljesen szabad ; 

 a belső s a hátsó-külső csaknem egyforma hosszú (g, i) , az elülső-külső 

 (h) rövidebb. A gyökerek alakja, aránya és iránya csaknem teljesen 

 olyan, mint a Sp. Ehrenbergi-éi (XX. tábla, 11. rajz). A fogmeder (1. 

 rajz) tisztán háromgödrü s csak abban különbözik a Sp. Ehrenbcrgi-étöl, 

 hogy élesen körülhatárolt, mert közfalai már alacsonyabbak. 



M. 1. inf. (6. rajz). Két erőteljes, teljesen szabad gyökere közül 

 az elülső (j) rövidebb, görbe s egyhegyü, a hátsó (k) kéthegyü, hosszabb 

 s egyenes. A fogmeder (5. rajz) erőteljes, folytonos keresztfallal két 

 gödörre osztott. 



M. 2. inf. (7. rajz). Két erőteljes, teljesen szabad s egyenes gyökere 

 közül az elülső (l) rövidebb és kéthegyü. A fogmeder (5. rajz) két gödörre 

 osztott, azonban keresztfala a Sp. Ehrenbergi-éhez képest már nagyon 

 megvékonyodott. 



M. 3. inf. (8. rajz). Tisztán kétgyökerü, azonban az elülső, rövidebb 

 és gyöngébb gyökérnek (n) már csak a kettős hegye szabad. Ennek 

 megfelelően a fogmeder (5. rajz) keresztfala nagyon alacsony s 

 a közepén nagyon megvékony o d o 1 1. 



Földrajzi elterjedés. 



A Spalax monticola turcicus-t csupán Konstantinápoly környé- 

 kéről, nevezetesen Makrikeui vidékéről ismerem, a honnan Dr. 

 Leverkühn Pál, a bolgár király tudományos gyűjteményei néhai 

 igazgatójának szívességéből, kilencz különböző korú és nemű példány 

 fordult meg kezemen. 



Származástani kapcsolat. 



A Spalax monticola turcicus a Mesospalaxoknak közös törzsalakjára 

 vezetendő vissza, a mely még nagyon közel áll a Sp. Ehrenbergi-hez, 

 természetes tehát, hogy fajunkon a Sp. Ehrcnbcrgi-nek még nagyon 

 számos bélyegét találjuk fel. 



Koponyája már nagyobb, mint a Sp. Ehrenbcrgi-é s ennek meg- 

 felelően arezorra is aránylag hosszabb és szélesebb ; orrcsontjai elül 

 szélesebbek, de egyébként csak annyiban különböznek a Sp. Ehrcn- 

 bergi-éitől, hogy első harmadukban levő kettős befűződésük élesebben 

 jut kifejezésre ; homlokcsontjainak orrtövi nyújtványa - - különösen 



