114 



élénk rozsdavörös színe is, a mely szintén a Sp. Ekrenbergi-ve\ való 

 közeli rokonságnak a jele. 



Mindezek mérlegeléséből az tűnik ki, hogy a Sp. m. turcicus a Sp. 

 Ehrenbergi-nek továbbfejlődött alakja, s ha mégis inkább a Mesospa- 

 laxok közös ősére vezetem vissza, annak okát a Sp. m. anatolicus szár- 

 mazástani szakaszában részleteztem. 



A Sp. m. turcicus koponyájának alkata, nevezetesen orrcsontjainak 

 alakja és zápfogai koronájának fejlődése tekintetében nagyon közel áll 

 a Sp. m. anatolicus-hoz, de hogy mégsem származhatott az utóbbitól, 

 az határozottan kiviláglik a Sp. m. anatolicus zápfogainak és gyökér- 

 gödreinek a Sp. m. turcicus-éinsd jóval haladottabb állapotából. 



ii. Spalax monticola dolbrogeae Mill. 



Spalax der Dobrudscha Nehring, Sitz.-Ber. Ges. naturf. Fr. Berlin, 

 1898, p. 5. 



Spalax dolbrogeae Miller, Proc. Biol. Soc. Washington, XVI, 1903, 

 p. 161. 



Spalax typhus var. dolbrogeae Kowatscheff, Verh. zool.-bot. Ges. 

 Wien, LVI, 1906, p. 605, fig. 



A vizsgálat anyaga. 



1. Két fiatal és egy középkorú példány koponyája és bőre a Do- 

 brudzsából. Schlüter V. hallei tanszerkereskedőtől. A Magyar Nemzeti 

 Múzeum tulajdona (2525/a — c.). 



2. Egy fiatal s egy középkorú példány koponyája Malcoci vidékéről 

 (Dél-Tulcea). A berlini természetrajzi múzeum tulajdona. 



3. Meglettkorú példány koponyája és bőre Cernavoda környéké- 

 ről (Dobrudzsa). Dombrowski Róbert bukaresti tanszerkereskedőtől. 

 A Magyar Nemzeti Múzeum tulajdona (2522/2). 



4. Meglettkorú példány koponyája Cernavoda környékéről. A ber- 

 lini múzeum tulajdona. 



5. öreg állat koponyája és bőre Ciulnita környékéről (Oláhország). 

 Dombrowski R. tanszerkereskedőtől. A Magyar Nemzeti Múzeum 

 tulajdona (2522/3. sz.). 



6. Négy újszülött példány koponyája és bőre Sophia környékéről, 

 A bolgár király sophiai múzeumának tulajdona. 



