119 



A zápfogak gyökerei és foggödrei. 

 (XXIV. tábla, 9—16. rajz.) 



M. 1. sup. (10. rajz). A Sp. m. turcicus-étó\ csak abban különbözik, 

 hogy belső gyökere (a) a középkorú s idősebb példányokon villásan 

 szétágazó; í másik két gyökere, melyek közül a hátsó-külső (c) 

 némelykor kéthegyü, teljesen szabad. A fogmeder (9. rajz) világosan 

 háromüregü, de a belső gyökér gödre alacsony közfal által kettéosztott. 



M. 2. sup. (n. rajz). Mint a Sp. m. turcicus-é, világosan három- 

 gyökerü, de belső gyökere (d) legfeljebb kéthegyü. Hátsó- 

 külső gyökere (f) némelykor szintén kéthegyü. A fogmeder (9. rajz) 

 magas, teljes közfalak által három üregre osztott. A belső gyökér ürege 

 (d) a fenekén kétgödrü s abban az esetben, ha a hátsó-külső gyökér 

 kéthegyü, megfelelő foggödre rövid nyújtvány által félig kettéosztott. 



M. 3. sup. (12. rajz). Három, egymáshoz közel fekvő, de mindig 

 teljesen szabad gyökere középkorú példányokon karcsúbb s hosz- 

 s z a b b, mint a Sp. m. turcicus-é, öreg példányokon azonban már 

 rövidebb és vastagabb, mint a fiatalabbakon. A fogmeder (9. rajz) 

 mindig világosan háromüregü. 



M. 1. inf. (14. rajz). Mint a Sp. m. turcicus-é, két szabad, erőteljes 

 gyökérrel, a melyek közül az elülső csőralakúan meggörbült. Fogmedre 

 (13. rajz) — mint a Sp. m. turcicus-é — élesen kétüregű. 



M. 2. inf. (15. rajz). Sem a fog gyökerei, sem medre (13. rajz) nem 

 térnek el a Sp. m. turcicus-éitól. 



M. 3. inf. (16. rajz). Az elülső gyökér összenőtt a hátulsóval, de 

 hegye még szabad (n). Ennek megfelelően a fogmeder (13. rajz) köz- 

 fala a közepén áttört, vagy legalább nagyon vékony. 



Földrajzi elterjedés. 



A dobrudzsai Spalaxot legelsőben NehrinCx említette egy Cuka- 

 rova környékén gyűjtött példány alapján. 2 Nevet nem adott neki, 

 mert akkor még a Sp. himgaricus-től nem gondolta elválasztható- 

 nak, azonban később neki magának is kétsége támadhatott, mert 

 ide vonatkozó megjegyzéseit a nekem küldött különlenyomatban 



1 Ennek következtében a fogat nem lehet az állkapocsból kiáztatni, hanem 

 fogmedrének szétrepesztésével kell kiemelni. 



2 Nehring, Sitz.-Ber. Ges. naturf. Fr. Berlin, 1898, p. 5. 



