122 



3. Középkorú nőstény koponyája és bőre ugyanonnan. Halbmann 

 J. gyűjtése. A Magyar Nemzeti Múzeum tulajdona (2646. sz.). 



Külső bélyegek. 



A rendelkezésemre álló legnagyobb példány kitömött bőre 215 

 mm. hosszú. 



Szőrözete leginkább a Sft. m. hellenicus-éhoz hasonló ; kissé laza, 

 hosszú és puli a. Felül palaszürke, barnásszürke árnyalattal. A fej 

 teteje hamuszürke. A fej két oldalán levő merev sörtetaraj szürkésfehér, 

 élesen felötlő. A test alsó oldala feketés palaszürke, a has közepén 

 rhombusalakú hófehér folttal. 



A koponya bélyegei. 



A koponya közepes nagyságú; a rendelkezésemre álló 

 legnagyobb, de még csak középkorú példány egész hosszú- 

 sága 49-3 mm. 



Arczorra meglehetősen hosszú és keskeny; az 

 állközti csontok elején kevéssé befűződött, azután hátrafelé 

 egyfolytában szélesedő s tövén a legszélesebb; az orrtövi 

 lyukak közt jóval keskenyebb, mint a tövén. 



Orrcsontjai elül szélesek, közvetetlenül legnagyobb szélességük 

 mögött határozottan befűződöttek, azután a befűződés 

 mögött mintegy hosszúságuk első harmadáig szélesedők s itt ugya n- 

 olyan szélesek, mint elül, erre másodszor is befű- 

 ződnek s hátsó felükben egyenletesen keskenyedve x mennek a hom- 

 lokcsontokig. Hátul körülbelül ugyanoly hosszúak, mint az 

 állközti csontok ; az orrtövi lyukak hátsó szélét összekötő vonalat — 

 főképen fiatal példányokon — csaknem elérik; kissé hosz- 

 s z a b b a k, mint a homlok- és a falcsont együttes hosszúsága. 



Homlokcsontjainak orrtövi nyújtványa oly rövid, hogy leg- 

 feljebb az orrtövi lyuk hátsó harmadáig ér. A homlok-orrcsonti 

 varrat enyhén előre h o m o r u 1 ó. A homlokcsont elülső széle 

 sem orr-állközti, sem orrközti nyújtványt nem bocsát. 



A falcsontok idősebb példányokon rövidek és szélesek; 

 elülső két oldalsarkuk közt jóval keskenyebbek, mint a mily 



1 A legnagyobb példányon az orrcsontok hátsó vége kiszélesedett, ez azon- 

 ban rendellenes tulajdonság. 



