135 



kon is kétszernél valamivel többször (2"io — 2'17-szor) 

 foglaltatik a lambdavarrattól az orr csúcsáig terjedő hosszúságban. 



Az orrtövi lyukak nagyok, kerekded-háromszögnek, lefelé hatá- 

 rozottan keskeny edők. 



Külön köny csont felülről nem látszik. 



A járomívek felülről tekintve lapos domborulatúak, az orrtövi 

 lyukak két oldalán szélesre ki hajlók (még valamivel széle- 

 sebbre, mint a Sp. m. hercegovinensis-en) ; az orrtövi lyuk felé felhágó 

 águk keskeny. 



A külső hangjárat tágas; keresztátmérője az öreg koponyákon 

 3"5 mm. hosszú. 



A száj padláslyukak keskenyek, de meglehetősen hosz- 

 s z ú a k, úgy hogy hátsó végük öreg példányokon csaknem eléri 

 a járomcsonti nyújtványok hátsó szélét összekötő vonalat. A felső 

 szájpadlás elülső része csaknem ép oly hosszú, mint a hátsó. 



Az inycsontok mindegyike az inycsonti nyilas mögött hosszában 

 besüppedt ; hátsó széle fiatalabb példányokon rövid, széles alapú 

 nyújtva ny alakjában ugrik elő a középvonalban, l de 

 öreg példányokon egyenes; e mellett kissé a két harmadik fog- 

 meder hátsó szélét összekötő vonal mögé esik. 



Az inycsonti nyilas a második fogmeder közepével szemközt, vagy 

 kissé hátrább áll. 



A szárny- és toroknyújtványok vaskosabbak, mint a Sp. Ehrcn- 

 bergi koponyáján. 



Alsó állkapocs. 



Az alsó állkapocs (IV. tábla, 2. rajz) egész alkatában leginkább a 

 Sp. hungaricus-éhoz hasonlít, azonban a következő bélyegekben mégis 

 határozottan különbözik tőle. 



Koronanyújtványának hátsó széle csaknem egyenes s 

 tövén éles töréssel fordul a bütyöknyújtvány felé. 



Szögletnyújtványának teste alacsonyabb, hegye pedig 

 hosszabb, határozottabban hátrafelé irányuló, a fogmedri 

 nyújtvány tövétől nagyobb köz által elválasztott s hegyének 

 lelapult pereme szélesebb. 



A fogmedri nyújtvány hátulról tekintve határozottan magasabb 

 ugyan, de a metszőfog alveolusától mérve gyakran rövidebb 

 a bütyöknyújtványnál. 



1 A leilei példányon is ilyen. 



