138 



zárt zománczszigetté lett (18. rajz és XV. tábla, 31. rajz). 1 A rágólap 

 elülső végéhez közel egy jókora zománczsziget ötlik fel, a mely — úgy, 

 mint a többi Mesospalaxokon (anatolicus, monticola, tnvcicus és dolbro- 

 gcae) — valószínűleg egy járulékos külső zománczredőből jött létre. 

 Ez a járulékos zománczsziget csakhamar elenyészik s a hátsó is kiseb- 

 bedik (19. rajz), úgy hogy a középkorú példányokat már csak egy külső, 

 egyöblű s egy belső, kétöblű zománczredő tünteti ki (20. rajz), a melyek 

 a meglett példányokon két zománczszigetté csukódnak össze (21 — 23. 

 raj z) . 



M. 2. inf. A fiatal fogon egy külső s egy belső főredő, a rágólap 

 hátsó karéján pedig egy nagy, zárt zománczsziget ötlik fel, a mely 

 utóbbi kétségkívül a Sp. Ehrenbergi hátsó-belső redőjének felel meg 

 (24. rajz). Érdekes s a Sp. m. syrmiensis-t jellemző az a tulajdonság, 

 hogy a külső főredő előtt még egy többé-kevésbbé erőteljes 

 (24. és 25. rajz), a leilei példányon (a jobboldalin is) nagyon élesen 

 kifejezett (XV. tábla, 31. rajz), járulékos zománczredő 

 mutatkozik, a mely azonban csakhamar elenyészik. A hátsó zománcz- 

 sziget sokáig megmarad s még a középkorú példányokon is megvan 

 {26. rajz). A két főredő közül előbb a belső (27. rajz), majd a külső is 

 zománczszigetté alakul (28. rajz), úgy hogy az öreg fog két zománcz- 

 szigetet visel, a mely még a nagyon lekopott fogon is felismerhető 

 (29. rajz). 



M. 3. inf. A legfiatalabb rágólap egy két gumóból összeolvadt elülső 

 s egy mögötte fekvő szakaszból áll (30. rajz), a melyek a középvonalban 

 csakhamar akként olvadnak össze, hogy a szokásos S-alakú rágólap egy- 

 egy sokáig megmaradó külső és belső zománezredőt tüntet fel (31. 

 és 32. rajz, XV. tábla, 31. rajz). Ezek közül előbb a belső (33. és 34. rajz), 

 majd a külső redő is zománczszigetté csukódik össze (35. rajz), úgy hogy 

 az öreg fog két zománczszigetet visel, a mely még a nagyon kopott 

 fogon is észrevehető (36. rajz). 



A zápfogak gyökerei és foggödrei. 



(XXV. tábla, 9—16. rajz.) 



M. 1. sup. (10. rajz). Az eredetileg háromgyökerű fog kétgyökerűvé 

 vált, mert belső, két hegyes csúcsba kinyújtott gyökere (a) egész hosszú- 



1 A leilei példány külső zománczredője szuvasodás révén mélyebb, mint 

 a szerémségi példányokon. A fogszúnak ez az egyetlen esete, a melyet kétezernél 

 több Spalax-íog között tapasztaltam. Érdekes, hogy a megfelelő jobboldali fog 

 ugyanazon a helyen szuvas. 



