140 



oldali kiduzzadása pedig a Sp. m. herccgovinensis közelébe hozza. Záp- 

 fogainak koronaszerkezete általában a Mesospalaxok alakkörének meg- 

 felelő, a mit leginkább az ifjú és középkorú példányok harmadik alsó 

 zápfogának S-alakú rágólapja bizonyít. Külön, ámbár csak átfutó faj- 

 bélyege : a második alsó zápfog járulékos külső zománczredője. Záp- 

 fogainak gyökerei s foggödrei tekintetében nagyon kevéssé különbözik 

 a Sp. m. monticola-tó\, csakhogy a felső zápfogak gyökereinek nagyobb 

 mértékű összeolvadásánál fogva már valamivel haladottabb fokon áll. 

 Ha a Sp. m. syrmiensis-t a Mesospalaxok körének valamelyik 

 alakjából akarnók levezetni, csakis a.Sp. m. monticola jöhetne tekintetbe, 

 a mely azonban azért nem válik be törzsalakul, mert első felső zápfogá- 

 nak állandó és nagyon éles elülső zománczbarázdája tekintetében már 

 annyira kiegyénült, hogy nem szolgálhat a Sp. m. syrmiensis-hez vezető 

 alakul ; ugyanis lehetetlen, hogy egy fokozatos, hosszú fejlődés útján 

 szerzett bélyeg, miután fejlettségének tetőpontjára emelkedett, mind- 

 járt a fajnak legelső sarjadékán hirtelen és nyomtalanul elveszhessen. 



15. Spalax monticola serbicus, n. subsp. 



A vizsgálat anyaga. 



Felnőtt hímpéldány koponyája és bőre Szerbiából, Pirot környé- 

 kéről. Gyűjtötte Dr. Horváth Géza 1902 szept. 17-én. A Magyar Nem- 

 zeti Múzeum tulajdona (2518. sz.). 



Külső bélyegek. 



A rendelkezésemre álló kitömött bőr 203 mm. hosszú. 



Szőrözete tömött, aránylag rövid s kissé érdes. Felül fakó 

 rozsdaszínü. A fej teteje hamvasszürke, az orrporcz mögött sárgás- 

 fehér folttal. A fej két oldalán levő merev sörtetaraj sárgás- 

 fehér, élesen felötlő. Az alsó oldal sötét palaszürke. 



A koponya bélyegei. 



A koponya közepes nagyságú; egész hosszúsága 51 mm. 

 Egész alkatában leginkább a Sp. hungaricus-éhoz, azonban egyes bélye- 

 geiben más alakokéhoz is hasonlít, mindazonáltal ezek egyikével sem 

 azonosítható. 



Arczorra meglehetősen rövid és széles; az állközti 



