142 



Az iny csontok az iny csonti nyilas mögött hosszában árkoltak ; 

 hátsó szélük határozottan a két harmadik fogmeder hátsó szélét össze- 

 kötő vonal mögé esik s a középvonalban széles alapú, rövid csúcs- 

 ban ugrik elő. 



Az iny csonti nyilas közvetetlenül a 2. és 3. fogmeder közfala 

 előtt áll. 



A szárny- és a toroknyújtványok olyanok, mint a Sp. h. liunga- 

 ricus koponyáján. 



Alsó állkapocs. 



Az alsó állkapocs egész szabásában a Sp. h. hungaricus-éhoz hasonló, 

 különösen, mert a korona- s a fogmedri nyújtvány közt levő vájulata 

 alul ép oly szűk s ép oly csúcsosan kerekített és 

 szögletnyújt vány a is ugyanolyan, azonban koronanyújt ványa ép oly 

 karcsú és határozottan sarlóalakú, mint a Sp. m. dolbrogeae 

 állkapcsán. 



Fogmedri nyújtványa hátulról tekintve magasabb, de a 

 metszőfog alveolusától mérve határozottan rövidebb a bütyök- 

 nyújtványnál, az utóbbi tulajdonság tekintetében tehát a Sp. m. monti- 

 cola- és Sp. m. syrmiensis-ével egyezik meg. 



A koponya méretei a Sp. m. syrmiensis táblázatában 

 foglaltatnak (136. lap). 



Fogazat. 



Metszőfogak. 



A felső és az alsó metszőfogak elülső oldalukon hosszában szabály- 

 talanul ránczoltak ; az alsókon gyönge fejlettségű belső zománczborda 

 ötlik fel. 



A zápfogak koronájának szerkezete. 



M. 1. sup. A rágólapot egy nyitott belső s egy nyitott hátsó-külső 

 zománczredő tünteti ki ; az elülső-külső redő már zárt zománczszigetté 

 lett (mint a Sp. h. hungaricus megfelelő korú fogán, XIII. tábla, 6. rajz). 



M. 2. sup. A rágólap teljesen ugyanolyan, mint az első fogé s mint 

 a Sp. h. hungaricus megfelelő korú fogáé (XIII. tábla, 14. rajz). 



M. 3. sup. A rágólap, mint a Sp. h. hungaricus megfelelő korú fogán 

 (XIII. tábla, 21. rajz), egy külső nyitott zománczredőt tüntet fel, a 

 mely kétöblűen nyomul befelé. 



