u<> 



b o r o d ó. A homlokcsont elülső széle sem az állközti és az orrcsont, 

 sem a két orrcsont közé nem bocsát nyújtványt. 



A falcsontok idősebb korukban is meglehetősen nagyok, 

 rövidek és szélesek ; elülső két oldalsarkuk közt nem sokkal kes- 

 kenyebbek, mint a mily szélesek a lambdavarraton ; elülső hegyük 

 nem éri el a homlokszorost. Egyenként meglehetősen trapéz- 

 i d o m ú a k, két külső oldaluk többnyire zegzugosán kifelé dom- 

 borodó; valamivel hosszabbak, mint a mily szélesek a lambda- 

 varraton. 



A felső nyakszirtcsont rövid, sokkal rövidebb, mint a 

 fal- és a homlokcsont együttes hosszúsága s jóval rövidebb, 

 mint az orrcsont. Rövidségének következtében a koponya magassága 

 öreg példányokon is kétszernél valamivel többször 

 (2 '05 — 2'16-szor) foglaltatik a lambdavarrattól az orr csúcsáig terjedő 

 hosszúságban. 



Az orrtövi lyukak meglehetősen nagyok, kerekded- 

 háromszögűek, lefelé határozottan keskenyedők. 



A könycsontot egy esetben (egy öreg 9 koponyáján) felülről is 

 külön csont képében találtam kifejlődve. 



A járomív felülről tekintve lapos domborulatú s közvetetlenül az 

 orrtövi lyuk mögött észrevehetően befűződött; alsó 

 széle befelé fordult, úgy hogy belső lapja felülről sokkal jobban 

 látható, mint más alakokon ; az orrtövi lyuk felé menő ága meg- 

 lehetősen keskeny. 



A dobüreg bejárata tágas; keresztátmérője öreg koponyákon 

 3*3 — 3 '8 mm. hosszú. 



A száj padláslyukak meglehetősen hosszúak, hátsó 

 végük öreg példányokon többnyire eléri a járomcsonti nyújt- 

 ványok hátsó szélét összekötő vonalat. A felső szájpadlás elülső része 

 rendszerint ép oly hosszú, mint a hátsó, gyakrabban valamivel 

 hosszabb, néha valamivel rövidebb. 



Az inycsontok az inycsonti nyilas mögött hosszában besüppedtek ; 

 hátsó szélük rendszerint jóval a két harmadik fogmeder hátsó szélét 

 összekötő vonal elé esik s a középvonalban többnyire rövid csúcs- 

 ban ugrik elő. 



Az inycsonti nyilas többnyire nagy, tojásdad, mély gödör 

 fenekén fekszik, még pedig közvetetlenül a 2. és 3. fogmeder 

 közfala előtt. Néha az inycsonti nyilasok kettősek. 



A szárnynyújtványok olyanok, de a toroknyújtványok zömö- 

 kebbek, mint a Sp. Ehrcnbergi-ói. 



