157 



Tagadhatatlan, hogy a Sp. m. serbicus koponyája legtöbb bélye- 

 gének azonossága, felső szájpadlása hátulsó részének nagyobb hosszú- 

 sága, alsó állkapcsának szűk, csúesosan kerekített korona-fogmedri 

 vájulata, fogmedri nyújtványának rövidsége és fogazatának teljes 

 megegyezése alapján kitűnően beválnék a Sp. h. hungaricus közvetetlen 

 őséül, de csakis abban az esetben, ha gazdagabb vizsgálati anyagból 

 az derülne ki, hogy a Sp. m. serbicus elül szélesebb arczorrában, kisebb 

 falcsontjaiban és alsó állkapcsa koronanyújtványának sarlóalakú gör- 

 bületében csupán egyéni vonásokkal van dolgunk. Addig azonban, a 

 míg az utóbbi tulajdonságokat — ámbár csak egyetlen példány alapján 

 — jellemző bélyegeknek tartjuk, lehetetlen a Sp. h. hungaricus-t ehhez 

 az alakhoz kapcsolnunk, hanem az összes Mesospalaxok közös, a Sp. 

 Ehrenbergi-től származott törzsalakjára kell visszavezetnünk. 



Minthogy pedig ez a törzsalak valószínűleg csak abban különbözött 

 a Sp. Ehrenbergi-től, hogy harmadik felső zápfogán már csak egy, 

 középső zománczszigetet viselt, nem követünk el nagyobb hibát, ha 

 a Sp. h. hungaricus törzsfejlődési változásait a Sp. Ehrenbergi bélye- 

 geivel mérjük össze. 



A Sp. h. hungaricus koponyájának fokozódott nagysága, arcz-^ 

 orrának megrövidülése és kiszélesedése, orrcsontjainak megrövidülése, 

 a homlokcsontok orrtövi nyújtványának elenyészte, a felülről is látható 

 köny csontnak alkalmi megjelenése, a száj padláslyukak meghosszabbo- 

 dása s a felső szájpadlás hátsó részének megrövidülése, a törzsfejlődési 

 haladásnak egy-egy lépését jelenti a Sp. Ehrenbergi-vel szemben és 

 teljesen belevág a Spalax-ísL]ok törzsfejlődésének rendes irányába. Az 

 alsó állkapocs csekély eltérései nagyrészt a metszőfogak hatalmasabb 

 fejlettségének következményei. Az alsó metszőfogakon némelykor még 

 észrevehető a Sp. Ehrenbergi-t jellemző zománczbordák nyoma. A záp- 

 fogak koronaszerkezete is a Sp. Ehrenbergi-vel való közeli rokonságról 

 tanúskodik, mert a három felső s a két első alsó zápfog rágólapja nem 

 különbözik nagyobb mértékben a Sp. Ehrenbergi-étől, mint a többi 

 Mesospalaxé, sőt a második alsó zápfog ifjúkori két belső zománczredő- 

 jével (XIV. tábla, 9. és 10. rajz) még teljes mása a Sp. Ehrenbergi meg- 

 felelő fogának (V. tábla, 18. és 19. rajz). Nagyobbfokú eltérés csupán 

 a harmadik alsó zápfogon mutatkozik, a hol a fejlődés egész menete 

 más formájú, mint a többi Mesospalaxé, mindazonáltal ennek lehetősége 

 már a Sp. Ehrenbergi fogán van megadva s az eltérés csak arra szorít- 

 kozik, hogy a rágólap elülső és hátsó szakasza a belső szélén 

 már nagyon ifjú korában összeolvad (XIV. tábla, 

 15. és 19. rajz), a minek következtében a Sp. Ehrenbergi és a többi Meso- 



