166 



csontok ; az orrtövi lyukak hátsó szélét összekötő vonalat n e m é r i k 

 e 1 s csak valamivel rövidebbek, mint a homlok- és a fal- 

 csont együttes hosszúsága. 



A homlokcsontok öreg korukban mintegy közepüktől kezdve az 

 orrcsontokig hosszában besüppedtek. Elülső oldalsarkuk legfeljebb az 

 orrtövi lyuk közepéig ér s nem ugrik elő nyújtvány 

 a lakj á b a n, úgy hogy a homlok-orrcsonti varrat szélesre nyújtott 

 W-alakú. A homlokcsont elülső széléről egy-egy vékony és hosszú 

 nyújtvány nyomul az állközti s az orrcsont s egy rövidebb 

 és szélesebb a két orrcsont közé. 



A falcsontok már ifjú korukban is meglehetősen kicsinyek, öreg 

 korukban pedig nagyon kicsinyek, keskenyek és rövidek; 

 elülső két oldalsarkuk közt, különösen öreg példányokon, sokkal 

 keskenyebbek, mint a mily szélesek a lambdavarraton ; elülső 

 hegyükkel nem érik el a homlokszorost. Egyenként hosszúra 

 nyúlt trapézalak úak; hosszabbak, mint a mily szélesek a 

 lambdavarraton, két külső oldaluk pedig erősen kikanyarított. 



A nyakszirti taraj két fele fiatal példányokon csaknem egyenes 

 vonalat alkot, az öregen azonban kettős ívben domborodik előre s a 

 falcsont mögött kissé kikanyarított. A nyíltaraj az öreg koponyán 

 erőteljes. 



A felső nyakszirtcsont rövid, sokkal rövidebb, mint a 

 fal- és a homlokcsont együttes hosszúsága, vagy mint az orrcsont. 

 Rövidségének következtében a koponya magassága az öreg példányon 

 csaknem kétszer (1/91-szor) foglaltatik a lambdavarrattól az 

 orr csúcsáig terjedő hosszúságban. 



Az orrtövi lyukak a fiatal példányokon igen nagyok, oldalról 

 tekintve széles-tojásalakúak s lefelé alig keskenyedők ; az öreg példá- 

 nyon kevésbbé szélesek s lefelé határozottan keskenyedők. 



A köny csont felülről külön csont alakjában látszik. 



A járomívek felülről tekintve fiatal példányokon laposan dom- 

 borodók s közepükön csaknem egyenesek, az öregeken azonban esaknem 

 félköralak ú a k s már az orrtövi lyukak mögött erősen kiduzza- 

 dok ; az orrtövi lyuk felé felhágó águk idős korban nagyon széles, 

 jóval szélesebb, mint az orrtövi lyuk felső része. 



A külső hangjárat nagyon szűk; keresztátmérője az öreg 

 példányokon csak 23 mm. hosszú. 



A szájpadláslyukak n a g y o n r ö v i d e k és feltűnően k e s- 

 kények; hátsó végük távolról se m éri el a két járom- 

 csonti nyújtvány hátsó szélét összekötő vonalat. A felső szájpadlás 



