17J 



tágabb és hegyén gyöngén kétkaréjú, de az öreg példányon egyszerű 

 csapalakú. Az elülső-külső gyökér (c) valamivel hosszabb és vastagabb 

 a hátsó-külsőnél (f) s mind a kettő határozottan rövidebb és vékonyabb 

 a belsőnél. A megfelelő fogmeder (i. és 9, rajz) alacsony, de teljes köz- 

 falak által három, élesen elkülönített üregre osztott. Az öreg példányon 

 a határfalak felszívódnak s a foggödrök közös üreggé olvadnak össze. 



M. 3. sup. (4. és 12. rajz). Ifjú korában még határozottan három- 

 gyökerű, később azonban belső (g) és hátsó-külső (i) gyökere egész 

 hosszúságában összenő, de úgy, hogy az összenövés helyét határozott 

 barázda jelzi. Az elülső-külső gyökér (h) ekkor is szabadon marad s 

 rövid és széles, kéthegyű alakjával tűnik ki, öreg korában azonban 

 már csak egyhegyű ; a másik két gyökér közül fiatalabb korban a belső 

 (12. rajz, g), idősebb korban azonban a hátsó-külső (4. rajz, i) a hosz- 

 szabbik. A megfelelő fogmeder (1. és 9. rajz) legifjabb korában alacsony, 

 de teljes közfalak által három üregre osztott, később azonban — az 

 illető gyökerek összenövésének megfelelően — a belső és a hátsó-külső 

 gyökér gödre közt levő határfal felszívódik s a fogmeder kétüregűvé 

 válik, míg végül öreg korában teljesen egybeolvad. 



M. 1. inf. (6. és 14. rajz). Ennek a fognak két erőteljes, teljesen 

 elkülönült gyökere közül az elülső (j) rendszerint rézsútosan előre irá- 

 nyul, úgy hogy csak foggödrének szétrepesztésével 

 emelhető ki. Az elülső gyökér egyhegyű, a hátulsó többé-kevésbbé 

 kéthegyű. Némelykor a két gyökér töve ívalakú csontlemez által van 

 összekötve. A megfelelő fogmeder (5. és 13. rajz) vastag, teljes közfal 

 által két üregre osztott. 



M. 2. inf. (7. és 15. rajz). Két gyökere közül az elülső (l) határozottan 

 rövidebb s élesen kéthegyű. Érdekes, hogy az elülső gyökér külső hegye 

 némelykor (így az athéni fiatalabb példányon) erős sarlóalakú görbü- 

 lettel hajlik hátra, úgy mint a Sp. Ehrenbergi var. kirgisorum-é (XXI. 

 tábla, 7. rajz, /). A megfelelő fogmeder (5. és 13. rajz) erőteljes, folytonos 

 közfal által két üregre (l, m) osztott. 



M. 3. inf. (8. és 16. rajz). Két gyökere összenőtt egymással s csak 

 az elülső, sokkal rövidebb gyökérnek (n) az egyszerű, vagy kettős hegye 

 marad többé-kevésbbé szabadon. A megfelelő fogmeder együregű ; ere- 

 deti közfalának csak a nyoma maradt meg az üreg fenekén, vagy egy kis 

 csapalakú csöke vénye a fogmeder külső szélén. 



