17G 



Orrcsontjai elül az összes fajokéi közt a legszélesebbek, 

 hátrafelé mintegy felehosszúságukig hirtelen keskenyedők s azután 

 enyhén keskenyedve mennek a homlokcsontokig ; hátsó 

 végük a felnőtt példányokon keskenyebb, mint az elülső leg- 

 nagyobb szélességnek a fele és szélesebb, mint egy állközti csont 

 a közepén. Hátul határozottan rövidebbek, mint az áll- 

 közti csontok ; az orrtövi lyukak hátsó szélét összekötő vonalat nem 

 érik el s valamivel rövidebbek, mint a homlok- és a 

 falcsont együttes hosszúsága. 



A homlokcsontok teteje ifjabb korban teljesen lapos, idősebb pél- 

 dányokon közepétől kezdve az orrcsontokig hosszában enyhén besüppedt. 

 Elülső oldalsarkuk körülbelül az orrtövi lyuk hátsó harmadáig 

 ér s nem ugrik elő nyújtva ny alakjában, úgy hogy 

 az orr- és az állközti csontokkal alkotott varrat előre dombo- 

 rodó. A homlokcsont elülső széléről egy-egy vékony, hosszú 

 n y ú j tvány nyomul az állközti s az orrcsont, egy másik, rövi- 

 debb pedig a két orrcsont közé. 



A falcsontok már középkorú példányokon is meglehetősen 

 kicsinyek és rövidek; elülső két oldalsarkuk közt mindig, 

 sőt öreg példányokon sokkal keskenyebbek, mint a mily 

 szélesek a lambdavarraton ; elülső hegyükkel nem érik el a hom- 

 lokszorost. Egyenként trapézalakúak; külső két oldaluk élesen 

 kikanyarított ; sokkal hosszabbak, mint a mily szélesek a lambda- 

 varraton. 



A nyakszirti s a nyíltaraj ugyanolyan, mint a Sp. graecus graecus-é. 



Felső nyakszirtcsontja középkorú példányokon csak valamivel, 

 öregeken azonban jóval rövidebb, mint a fal- és a homlokcsont 

 együttes hosszúsága, vagy mint az orrcsont. Rövidségének következté- 

 ben a koponya magassága pontosan kétszer, vagy csaknem 

 kétszer (rgi — 2-szer) foglaltatik a lambdavarrattól az orr csúcsáig 

 terjedő hosszúságban, úgy hogy a koponya magasság tekintetében sem 

 különbözik a Sp. graecus graecus-étó\. 



Az orrtövi lyuk — a Sp. graecus graecus-éhoz hasonlóan — igen 

 nagy, rendszerint széles-tojásdad s lefelé alig keskenyedő, csak a 

 legöregebb példányon keskenyebb. 



A köny csont felülről itt is külön c s o n t képében mutat- 

 kozik. 



A járomív ugyanolyan, mint a Sp. graecus graecus-é ; idősebb pél- 

 dányokon csaknem f é 1 k ö r a 1 a k ú s az orrtövi lyuk felé felhágó 

 ága szintén nagy o n széle s. 



