179 



A zápfogak koronájának szerkezete. 

 (XVII. tábla, i — 14. rajz.) 



M. 1. sup. A rendelkezésemre álló legfiatalabb fog rágólapján egy 

 belső s egy külső zománczredő, továbbá egy belső s egy külső zománcz- 

 sziget látszik (1. rajz). A belső zománczsziget kétségkívül a belső redő 

 öbléből egyénileg jött létre s nincs nagyobb jelentősége, annál kevésbbé, 

 mert a jobboldali fogon hiányzik. A külső zománczsziget létrejöttének 

 módja a meglevő anyag alapján nem állapítható meg, mert kelet- 

 kezhetett egy elülső-külső redőből, mint a Sp. graecus 

 graecus-é, de létrejöhetett egy egyetlen külső redő elülső 

 öbléből is, mint a Sp. microphthahnus fogán. A koponya nagy- 

 fokú megegyezése, valamint a foggyökerek azonosságának alapján, 

 továbbá, mert a közel rokon Sp. istricus megfelelő foga is a fejlődésnek 

 ezt a módját követi, az előbbi esetet tartom valószínűbbnek. Egy idő- 

 sebb példány megfelelő fogán csak annyi különbség mutatkozik, hogy 

 az egyéni belső zománczsziget hiányzik, sőt egyénileg még a belső 

 zománczredő is el van satnyulva (2. rajz). Az öreg fog a rendes három 

 zománczszigetet tünteti fel (3. rajz). 



M. 2. sup. Ennek a fognak a rágólapja a rendelkezésemre álló leg- 

 ifjabb fokon egy belső s egy külső zománczredőt tüntet fel. A belső 

 redő öblének legmélyebben fekvő részét két kis 

 kitűrődés által kezdi elválasztani az öböl külső 

 részétől (4. rajz). A következő fokon a lefűződés már megtörtént 

 s létrejött az elülső zománczsziget, azonban ugyanakkor már a külső 

 redő öble is zománczszigetté alakult (5. rajz), míg végül az öreg fogon 

 a belső redő öblének külső része is önálló zománczszigetté lett, úgy 

 hogy ezen a fokon három zománczsziget tünteti ki a rágólapot (6. rajz). 

 Látható tehát, hogy ez a fog a fejlődésnek ugyanazt a módját követi, 

 mint a melyet a Sp. graecus graecus esetében valószínűnek jeleztem s 

 a mely a Sp. Ehrenbergi-t állandóan jellemzi és a Sp. istricus-on is 

 tapasztalható (XVI. tábla, 13. rajz). Mindazonáltal nem lehetetlen, hogy 

 az elülső zománczszigetnek a belső redőből való létrejötte, 

 a mely különben is csak a jobboldali fogon mutatkozik, csupán a 

 Sp. Ehrenbergi-re való egyéni visszaütés. 



M. 3. sup. A legifjabb rágólapon két nagyjában félholdalakú mezőt 

 látunk, a mely a belső oldalon már összeolvadt. Az összeolvadás helyét 

 sekély befűződés jelzi. A fog külső oldalán erőteljes nyitott redőt látunk, 

 a mely a belső üreggel közlekedik (7. rajz). Miután a külső redő is 

 bezárul, egy középső nagy zománczsziget kelet- 



12* 



