180 



k e z i k, a melynek elülső öble azonban önálló zománczszigetként 

 fűződhetik le (8. rajz). Más esetben a középső üreg akként hoz létre 

 két zománczszigetet, hogy belső fele alkotja az egyik, külső öble pedig 

 a másik zománczszigetet (9. rajz). Nyilvánvaló, hogy ez a fog a Sp. 

 graecus graecus-énak fejlődésmódját követi, s ott is előfordul a belső 

 üregnek két zománczszigetre való szétesése. 



M. 1. inf. A legfiatalabb rágólap két vesealakú mezőből áll. Ezek 

 közül az elülsőnek külső oldalán egy kis járulékos zoraáncz- 

 sziget mutatkozik (10. rajz), a mely a Sp. graecus graecus ifjú fogán 

 is megvan, de csakhamar nyomtalanul eltűnik. A következő fokon a 

 két rágólap a középtengely irányában összeolvad s egy erőteljes külső 

 és egy belső redő jön létre, a mely utóbbinak elülső öbléből — talán 

 csak egyénileg — egy önálló zománezsziget keletkezhetik (11. rajz), a 

 mely tehát származástanilag minden jelentőség nélkül való. Erre a külső 

 s a belső redő egy-egy zománezszigetté záródik be, úgy hogy a meglett 

 fogon (12. rajz), sőt még az öregen is (13. rajz) két egymás mellett 

 fekvő zománezsziget van, — ép úgy, mint a Sp. graecus graecus meg- 

 felelő fogán. 



M. 2. inf. A rendelkezésemre álló legfiatalabb fog egy erőteljes 

 külső s egy ugyanolyan belső zománezredőt visel (n. rajz), a mely 

 csakhamar egy külső s egy belső zománezszigetté alakul (12. rajz). Ez 

 a két zománezsziget teljesen ugyanoly módon jött létre, mint a Sp. 

 graecus graecus-é s még öreg korban is megvan (13. rajz). 



M. 3. inf. Bizonyosra vehető, hogy ez a fog legfiatalabb állapotában 

 a Sp. graecus graecus-éhoz hasonlóan két elülső s egy hátsó mezőből 

 álló rágólapot visel, ezek azonban a rendelkezésemre álló fokon már 

 összeolvadtak s egy külső és egy belső redőt hoztak létre (n. rajz), a 

 melyek fokozatosan két zománezszigetté alakulnak (12. és 13. rajz), 

 ámbár megesik, hogy a belső redő egyénileg két zománczszigetre esik 

 szét, a mely esetben három zománezsziget van a rágólapon (14. rajz). 



Mindebből kitűnik, hogy a Sp. graecus antiquus, a mennyire a 

 rendelkezésemre álló anyag alapján megítélhető, sem metszőfogainak 

 alkatában, sem zápfogai koronájának fejlődésében nem tér el a Sp. 

 graecus graecus-tó\. 



A zápfogak gyökerei és foggödrei. 



(XXVIII. tábla, 1—8. rajz.) 



M. 1. sup. (2. rajz). Ez a fog alapjában véve háromgyökerű, mint- 

 hogy azonban a széles, hegyén kikanyarított belső gyökér (a) az elülső- 



