184 



Lekenczé n (Torda-Aranyos megye), az erdélyi Mezőség déli hatá- 

 rán, .i Maros folyó jobbparti omlásos földfalából 8 dm.-nyi mélységből 

 egy koponyatöredéket, 2 m. mélységből pedig egy ép koponyát ásott 

 ki a vasokkeres homokrétegből, a melynek fedő televényében őskori 

 és római település nyomai észlelhetők. 



Mindezek az itt felsorolt leletek rendelkezésemre állottak s épen 

 ezekre alapítottam a Spalax graecus antiquus-t. 



A csontmaradványok, koruk és előfordulásuk viszonyai szerint, 

 nagyon különböző állapotban vannak. A míg az apahidai sírmezőből 

 előkerültek fakó dióbarna színűek, aszottak és pehelykönnyűek, addig 

 a szamosujvári, magyarnádasi és apahidai konyhahulladékban találtak 

 szennyessárgás vagy szennyesszürke színűek, az előbbenieknél valamivel 

 nehezebbek és zsírfényűek, mintha meg lettek volna főzve vagy sütve ; 

 ellenben a szamosfalvi kavicsbányából és Maros-Lekencze parti iszap- 

 jából kiásott csontok tiszta fehérek vagy vörhenyesek, helyenként 

 krétaszerűek, jóval súlyosabbak és határozottan subfossilis állapotban 

 vannak. A maroslekenczei nagy koponyát Orosz ENDRÉvel együtt még 

 csak subfossilisnak tartom s a szamosfalvi alsó állkapocs is ugyanilyen 

 benyomást tesz. Talán nem tévedek, ha mindezek alapján az utóbbi 

 maradványokat ó-alluviálisoknak, a többit pedig sokkal fiatalabbnak 

 minősítem. 



Tekintve azt, hogy a Sp. gr. antiquus valamennyi Spalax-ín] közül 

 a Bukovinában még ma is élő Sp. gr. graecus-hoz áll legközelebb, bizo- 

 nyosra vehető, hogy az Erdélyben immár kihalt alak Bukovinából, 

 vagy esetleg Moldvából vándorolt be s az elszigetelődés révén itthelyt 

 alakult a Sp. gr. graecus-től eltérő alfajjá. 



Orosz Endre azt hiszi, 1 hogy >>a történelem előtti idők több ezer- 

 éves múltjából való csontmaradványok, a hazai faunában a Spalaxok 

 ősi honpolgárságát bizonyítva, az élők közvetlen őseinek is tekinthetőké, 

 ezt a nézetet azonban nem tudom a magamévá tenni, mert tanulmányaim 

 azt bizonyítják, hogy az erdélyi mai Spalax (a Sp. hungaricus transsyi- 

 vanicus) sokkal később, még pedig nyugat felől nyomult be Erdélybe 

 és a Sp. gr. antiquus-szal nem áll közvetetlen származástani kapcsolatban. 



Származástani kapcsolat. 



Az előrebocsátottakból kitűnik, hogy a Spalax graecus antiquus 

 rendkívül közel áll a Sp. graecus graecus-hoz, mindazonáltal egyes 



1 Természet, VII. 1904, p. 177. 



