192 



Földrajzi elterjedés. 



A Spalax istricus-t csupán Oláhországból, még pedig Krajova kör- 

 nyékéről (Barza és Horesu Poenar), valamint P r u n d u 

 vidékéről az ilfovi kerületből ismerem, a hol az állat ritka lehet, mert 

 minden fáradozásom daczára sem sikerült több példányt szereznem. 



Származástani kapcsolat. 



A Spalax istricus kétségkívül egy tőből fakadt a Sp. graccus grae- 

 (7/s-szal, mindazonáltal nem származott tőle. Ügy látszik, hogy a Sp. 

 istricus zápfogainak koronaszerkezete tekintetében nem különbözik a 

 Sp. gr. graecus-tő\, foggyökerei pedig valamivel haladottabb fokon 

 állnak, mint eme fajéi, úgy hogy ha csak ezekre a tulajdonságokra 

 támaszkodnánk, minden nehézség nélkül visszavezethetnék a Sp. gr. 

 graecus-ra, azonban ez a levezetés nyomban lehetetlennek bizonyul, 

 mihelyt a koponya alkatát is mérlegeljük. A Sp. istricus arezorra ugyanis 

 keskenyebb s az orrtövi lyukak közt határozottan befüződött, tehát 

 ősibb fokon áll, mint a Sp. gr. graecus-é ; ennek következtében lehetet- 

 lennek kell tartanunk, hogy a törzsfejlődés általános iránya ellenére - 

 egy szélesorrú alakból jöhetett volna létre, a mi egyébként már nagyon 

 előrehaladt, t. i. nagyon magas koponyája miatt sem lehetséges. 



A Sp. istricus a Sp. graecus antiquus-nak is nagyon közeli rokona, 

 de semmiesetre sem azonos vele. Én ugyan a Sp. istricus-nsk öreg, a 

 Sp. gr. antiquus-nak pedig fiatal koponyáját nem ismerem, mindazon- 

 által a kezeim közt levő anyag alapján határozottan külön kell válasz- 

 tanom a két alakot, mert habár a zápfogak korona- és gyökéralkata 

 tekintetében meglepő hasonlóságot tapasztalunk, a 

 koponya alkatában elég jelentékeny különbség mutatkozik. 



A Sp. istricus koponyája ugyanis jóval kisebb, de aránylag sokkal 

 magasabb ; arezorra sokkal keskenyebb s elül is, az orrtövi lyukak közt 

 is sokkal nagyobb mértékben befűződött ; orrcsontjai pedig elül keske- 

 nyebbek, de hátsó végükön szélesebbek, mint a Sp. gr. antiquus-é\. 

 A koponya egyéb bélyegeiben alig van eltérés, azonban a felső nyak- 

 szirtcsont hosszúsága ismét élesen elválasztja a két alakot, mert a Sp. 

 istricus fiatal koponyáján a felső nyakszirtcsont sokkal, azonban 

 a középkorú példányokon már csak valamivel rövidebb, 

 mint a fal- és a homlokcsont együttes hosszúsága, vagy mint az orr- 

 csont, holott a Sp. gr. antiquus középkorú koponyáján a felső nyak- 

 szirtcsont csak valamivel, de az öregeken ismét sokkal rövi- 

 debb, mint a fal- és a homlokcsont együttes hosszúsága, vagy mint az 



