193 



orrcsont, holott a Sp. gr. antiquus középkorú koponyáján a felső nyak- 

 szirtcsont csak valamivel, de az öregeken ismét sokkal rövi- 

 debb, mint a fal- és a homlokcsont, vagy az orrcsont. Nyilvánvaló, hogy 

 a két alakot már csak ennél az egy tulajdonságnál fogva sem lehet egybe- 

 vonni, mert lehetetlennek tartom, hogy ugyanegy rendszertani catego- 

 riába tartozó egyének felső nyakszirtcsontja ifjú korban sokkal rövidebb, 

 meglett korban csaknem ugyanolyan hosszú s öreg korban ismét sokkal 

 rövidebb lehessen, mint a fal- és a homlokcsont, vagy mint az orrcsont. 



A Sp. istricus felső nyakszirtcsontjának meghosszabbodása tekin- 

 tetében a Sp. microphthalmus-ra. emlékeztet, nemkülönben abban is, a mi 

 egyébként épen a felső nyakszirtcsont meghosszabbodásának, illetőleg a 

 fal- és a homlokcsont ezzel járó megrövidülésének a folyománya, hogy a 

 koponya magassága csak 178 — 185-szor foglaltatik a lambda varrattól az 

 orr csúcsáig terjedő hosszúságban. Ez az arányszám a Sp. microphthalmus 

 koponyáján is 177 — 1"86, ellenben a Sp. gr. antiquus-én 1*91 — 2. 



Eme bélyeg alapján a Sp. istricus-t a Sp. microphthalmus közve- 

 tetlen törzsalakjának tarthatnók, a miben a koponya sok más tulaj- 

 donsága is támogatna bennünket, mert a Sp. microphthalmus arczorrá- 

 nak további megrövidülése s az orrtövi lyukak közt való erőteljesebb 

 befűződése, továbbá száj padláslyukainak meghosszabbodása s felső száj- 

 padlása hátsó részének megrövidülése teljes összhangban áll a törzsfejlő- 

 dés általános irányával. Azonban az alsó állkapocs alkata határozottan 

 eme kapcsolat ellen szól, mert aS/>. istricus állkapcsa a koronanyújt vány 

 mögött magasabb, a korona- fogmedri vájulat a fenekén kidomborodó, 

 a külső nyereg már mindig magasabban áll a belsőnél, végül a szöglet- 

 nyújtvány hegye magasabb a bütyöknyújtványénál, úgy hogy az alsó 

 állkapocs mindeme bélyegek tekintetében már sokkal kiegyé- 

 n ü 1 1 e b b fokon áll, semhogy a Sp. microphthalmus-éhoz át- 

 vezethetne. 



A Sp. microphthalmus-t fogazata tekintetében is a Sp. istricus 

 egyenes leszármazottjának tekinthetnők, mert zápfogainak koronája és 

 gyökerei a Sp. istricus-éihoz képest általában haladottabb fokon vannak, 

 azonban harmadik felső zápfogának elülső-külső gyökere még teljesen 

 szabad (XXIX. tábla, 6. és 7. rajz, h), úgy hogy e tekintetben ismét 

 ősibb fokon áll, mint a Sp. istricus. 



Mindezek alapján a Sp. istricus-t olyan fejlődési alaknak kell tekin- 

 tenünk, a mely a Macrospalaxok közös törzsalakjából hasadt ki s ámbár 

 egyes bélyegeiben a Sp. microphthalmus irányában haladt előre, mégis 

 inkább a Sp. graecus fejlődési vonalával áll összefüggésben, e mellett 

 azonban teljesen önálló fejlődési végpontot képvisel. 



Méhely L. : A földi kutyák fajai. 13 



