198 



különben a hátsó-külső zománczsziget alakja is utal, a mely a Sp. gr. 

 graecus-éhoz (XVI. tábla, 7. rajz) hasonló. 



M. 2. sup. (15. rajz). A rágólap mindenben az előbbi fogéhoz hasonló. 

 Vájjon az elülső-külső kicsiny zománczsziget a belső zománcz- 

 redő öböl végéből jött-e létre, mint a Sp. istricus (XVI. tábla, 

 13. és 14. rajz) és Sp. gr. antiquus (XVII. tábla, 4. és 5. rajz) esetében, 

 vagy pedig a külső zománc z r e d ő elülső öbléből kelet- 

 kezett, mint a Sp. microphthalmus (XVIII. tábla, 6. és 7. rajz) fogán, 

 az fiatalabb fokozatok hiányában nem mutatható ki, mindazonáltal a 

 hátsó-külső zománczsziget alakja ismét a Sp. gr. graccus (XVI. tábla, 

 7. rajz) közelségére utal. 



M. 3. sup. (15. rajz). A rágólapot egy nagy, középső, 

 háromöblü zománczsziget tünteti ki, a melyet jellemzőnek kell tartanunk, 

 mert mind a négy példány mindkét oldali fogán, tehát nyolcz esetben 

 teljesen ugyanolyan. Minthogy ez a zománczsziget a Sp. gr. graccus 

 megfelelő fogán is ugyanilyen (XVI. tábla, 7. rajz), ez által újabb kap- 

 csolat támad e két faj között. 



M. 1. inf. (16. rajz). A rágólapon egy nyitott külső zománczredő, 

 továbbá egy kicsiny elülső-belső, zárt zománczsziget s e mögött egy 

 nyitott belső zománczredő ötlik fel. Kétségtelen, hogy az elülső kis 

 zománczsziget a belső redő elülső öbölvégéből hasadt le, ép úgy, mint 

 a Sp. graccus antiquus (XVII. tábla, n. rajz), vagy a Sp. gigantcus 

 (XIX. tábla, 15. és 16. rajz) esetében s talán csak egyéni tulajdonság. 



M. 2. inf. (16. rajz). A rágólap egy külső s egy belső nyitott zománcz- 

 redőjével a Macrospalaxok általános bélyegeit viseli. 



M. 3. inf. (16. rajz). Külső zománczredője még nyitott, a belső 

 azonban már zárt, hosszúkásán tojásdad zománczszigetté lett. A korona 

 alkata nem tér el a Macrospalaxok más fajainak megfelelő fogáétól. 



A mennyire egy példány valamennyi és négy példány harmadik 

 felső zápfoga alapján megállapítható, a Sp. polonicus zápfogainak 

 koronaszerkezete tekintetében a Sp. gr. graccus-hoz áll legközelebb, 

 ezt azonban csak fiatalabb fokozatok vizsgálata tisztázhatja végérvé- 

 nyesen. 



A zápfogak gyökerei és fogmedrei. 



A zápfogak annyira kopottak s gyökereik annyira magukon hordják 

 az aggság bélyegeit, hogy csupán egy középkorú példány alkalmas a 

 vizsgálatra. 



M. 1. sup. Termetben ex a fog a Sp. gr. graccus-éhoz hasonló, de 

 már haladottabb fokon áll, mert csak cgygyökerű. A belső 



