21Ó 



külső járulékos zománczredő már nagyon ifjú korban alakul zománcz- 

 szigetté (25. rajz). Ennek elenyésztével egy külső s egy belső főredő 

 marad vissza (26. és 27. rajz), melyek közül előbb a belső s majd a külső 

 lesz zománczszigetté (28. rajz), úgy hogy az öreg fog két zománcz- 

 szigetet visel (29. rajz). Látnivaló, hogy ez a fog is ugyanúgy fejlődik, 

 mint a Sp. gr. graecus-é, sőt még annak a lehetősége is fennforog, hogy 

 a belső redő hátsó öble átmenetileg külön zománczszigetté alakulhat 

 (27. rajz), ép úgy, mint a Sp. gr. graecus czernowitzi példányán (XVI. 

 tábla, 4. rajz), a mely azonban nemegyértékű a Microspalaxok 

 hátsó-belső redőjéből keletkezett zománczszigettel. 



M. 3. inf. Fejlődése (30 — 55. rajz) teljesen ugyanolyan, mint a 

 Sp. gr. graecus-é, csak - - a gazdagabb anyagnak megfelelően - - még 

 világosabb, mert határozottan látjuk, hogy idős korban a külső redő 

 is zománczszigetté lesz (33. rajz). 



A zápfogak gyökerei és foggödrei. 

 (XXIX. tábla.) 



M. 1. sup. (2. és 3. rajz). Ez a fog határozottan kétgyökerü, 

 mert belső és elülső-külső gyökere (a, b) egészen a hegyéig összenőtt 

 egymással s csak a hátsó-külső gyökér (c) áll el szabadon. Javakorabeli 

 példányokon mind a két gyökér karcsú és csúcsoshegy ü, a hátsó-külső 

 gyökér némikép madárcsőralakú s csak fél oly hosszú, mint a másik. 

 A megfelelő fogmeder (1. rajz) éles határfallal két üregre oszlik (a, b 

 és c). Látjuk, hogy ez a fog nagyon kevéssé különbözik a Sp. gr. 

 graecus-é\ó\. 



M. 2. sup. (4. és 5. rajz). Ez a fog már szintén határozottan, még 

 pedig minden életkorban kétgyökerü, a mennyiben a belső (d) s az 

 elülső-külső gyökér (e) teknőalakúan összenő, a hátsó-külső (f) pedig sza- 

 badon eláll. A megfelelő fogmeder (1. rajz) éles határfal által két üregre 

 oszlik (e, d és f). Tisztán kitűnik, hogy ez a fog a Sp. gr. graecus-éhoz 

 képest haladottabb fokon áll. 



M. 3. sup. (6. és 7. rajz). A megelőzőkhöz hasonlóan tisztán két- 

 gyökerü, a mennyiben belső (g) és hátsó-külső (i) gyökere teljesen 

 összeolvadt, az elülső-külső azonban minden életkorban szabadon 

 marad. A megfelelő fogmeder (1. rajz) közös nagy üreget tüntet föl, 

 mely a mélységben három gödörre oszlik s csak a két külső gyökér 

 (h, i) gödre van egy kis csapalakú határfal által elválasztva. Ez a fog 

 a Sp. gr. graecus-éhoz képest szintén haladottabb fokon áll, mert a fog- 

 gödrök határfalai már jóval csökevényesebbek. 



