216 



A falcsontok öreg korukban hosszúak és nagyon kes- 

 kenyek; elülső két oldalsarkuk közt fiatal példányokon jóval széleseb- 

 bek, öregeken azonban jóval keskenyebbek, mint a mily 

 szélesek a lambdavarraton ; elülső hegyükkel nem érnek össze a nyíl- 

 varraton s felnőtt példányokon rendszerint elérik a homlokszorost. 

 Egyenként trapézalakúak; kétszernél mindig hosszabbak, 

 mint a mily szélesek a lambdavarraton ; két külső oldaluk elég élesen 

 kikanyarított. 



A nyakszirti s a nyíltaraj ugyanolyan, mint a Sp. graecns-é. 



Felső nyakszirtcsontja nagyon rövid, sokkal rövidebb, 

 mint a fal- és a homlokcsont együttes hosszúsága, vagy mint az orrcsont. 

 Rövidségének következtében a koponya magassága még öreg példányokon 

 is csaknem kétszer (1*93 — 1^7-szor) foglaltatik a lambda- 

 varrattól az orr csúcsáig terjedő hosszúságban ; a koponya magassága 

 tehát körülbelül ugyanolyan, mint a Sp. graecus-é. 



Az orrtövi lyukak igen nagyok, felülről tekintve nagyon 

 öblösek s mélyen benyomulnak az arczorr tövébe ; oldalról 

 tekintve alacsony, széles-tojásdadok, alul s felül csaknem egyforma 

 szélesek. 



A köny csont mindig erőteljes, önálló csont alakjában van meg. 



A járomív fiatal példányokon (felülről tekintve) laposívű, öregeken 

 csaknem félköralakú; az orrtövi gödör felé fölhágó ága 

 nagyon széles, sokkal szélesebb, mint az orrtövi gödör felső 

 része. 



A külső hangjárat aránylag még szűkebb, mint a Sp. graecus-é, 

 mert keresztátmérője öreg koponyákon is csak 2 mm. hosszú. 



A felső szájpadláson az első zápfog előtt, a felső metszőfog pulpa- 

 végének megfelelő helyen erőteljes, gumó alakú duzzadás 

 ötlik fel, a mely a Sp. microphthalmus-or\ és graecus-on éles, hosszanti 

 ormóval van helyettesítve. 



A száj padláslyukak rövidek, rövidebbek, mint a Sp. micvoph- 

 thalmus-éi ; hátsó végük nem éri el a járomcsonti nyújtványok hátsó 

 szélét összekötő vonalat. A felső szájpadlás elülső része mindig r ö v i- 

 debb, mint a hátulsó ; oly hosszú, hogy hosszúságának hátsó vég- 

 pontja (a száj padláslyuktól mérve) az i 11 y c s o n t i nyilas és az 

 inycsont hátsó széle közé középre esik. 



Az inycsont hosszában gyöngén besüppedt s egy nagy 

 és több apró ideglyukat visel ; hátsó széle a középvonalban tompa 

 szögletben ugrik elő s a két harmadik fogmeder hátsó szélét 

 összekötő vonal elé esik. 



