217 



Az inycsonti nyilas a második fogmeder közepével szemközt 

 fekszik. 



A toroknyújtvány meglehetősen hosszú, aránylag karcsú, kampó- 

 alakú. 



A szárnynyújtványok rövidek, széthajlók, duzzadt végűek. A szárny- 

 csonti gödrök a Sp. graccus-éihoz hasonlók. 



Alsó állkapocs. 



Az alsó állkapocs (III. és IV. tábla, 8. rajz) nagy, vaskos és 

 hátsó részében feltűnően magas; testének alsó széle enyhén ki- 

 kanyarított. 



Koronanyújtványa aránylag alacsony. A korona-bű työk- 

 váj ulat sokkal magasabban fekszik, mint a korona-fogmedri 

 vájulat, úgy hogy az állkapocs hátsó része függőleges irányban jóval 

 magasabb, mint akár a Sp. graecus-é, akár a Sp. microphthalmus-é. 

 A korona-fogmedri vonal rendszerint ugyanolyan simaívű öblöt alkot, 

 mint a Sp. microphthalmus állkapcsán, azonban némelykor az öböl 

 alapján kissé kidomborodik, a mely esetben a Sp. graecus viszonyaira 

 emlékeztet. 



Szögletnyújtványa rendszerint jobban elterpeszkedik az alsó áll- 

 kapocs testétől, mint a Sp. graecus-é, vagy a Sp. microphthalmus-é, 

 miért is hegyének hátsó széle — kívülről tekintve — meghaladja a 

 fogmedri nyújtva n y alsó részét. Alsó sarka tompán kerekített 

 s hátsó szélével együtt karimaszerűen befelé hajlik; 

 felső vége vaskos, a hegyén tompán kerekített széles nyelvalakú 

 lemezzé lapult le, a mely magasan fent, a fogmedri nyújtvány 

 töve mellett fekszik és hátulról tekintve mindig alacsonyabb, 

 mint a bütyöknyújtvány. 



A külső nyereg körülbelül szemközt fekszik a belsővel. 



A fogmedri nyújtvány bunkószerűen megduzzadt, vastag ; hátulról 

 tekintve fiatal állatokon valamivel alacsonyabb s öregeken 

 sem sokkal magasabb, mint a bütyöknyújtvány, azonban 

 a metszőfog alveolusától mérve mindig valamivel hosszabb. 



A bütyöknyújtvány nagyon elterpeszkedik a fogmedri nyújt vány- 

 tól s épen azért nagyon széles nyerget alkot vele ; e mellett csak 

 kissé rézsútos irányú. A bütyök maga nagyon hosszú. 



