&2é 



jöttek létre. Ez abból tűnik ki, hogy a v. acgyptiacns és a v. kirgisorwn 

 koponyája csak apróbb bélyegekben különbözik a törzsfajétól ; az alsó 

 állkapocs csak erőteljesebb szögletnyújtványa tekintetében tér el ; a 

 felső metszőfogak még teljesen változatlanok ; az alsó metszőfogak a 

 v. aegypHacus-on még ugyanolyanok, a v. kirgisorum-on pedig csak 

 a harmadik (a külső) — néha már a Sp. Ehrenbergi-n is mutatkozó - 

 zománczborda megállandósulása révén térnek el ; a zápfogak korona- 

 szerkezete hajszálnyi pontossággal ismétlődik ; a zápfogak gyökerei az ősi 

 typus teljes megőrzése mellett csak abban térnek el, hogy a foggödrök 

 közfalai már nem érik el teljesen az állkapocs szintjét s ennek következté- 

 ben a fogmedrek élesen körülhatárolódnak, továbbá, hogy a v. aegyptiacus 

 harmadik felső zápfogán a belső gyökér néha már összeolvad a hátsó- 

 külsővel, minek következtében a fogmeder ilyenkor már csak kétüregű. 



Tekintettel arra, hogy a fent jelzett különbségek részben nagyon 

 csekélyek, részben nem elég állandók, teljesen elegendőnek tartom a 

 v. aegvptiacus-t és kirgisorum-ot faj t a k é n t elválasztani a Sp. 

 Ehrenbergi-tö\, a mi annyival inkább lehetséges, mert teljesen bizo- 

 nyos, hogy ez a két alak a Sp. Ehrenbergi közvetetlen leszár- 

 mazott] a. 



A fossilis Sp. Fritschi sokkal kevésbbé ismeretes, semhogy vég- 

 leges ítéletet mondhatnánk róla, azonban ha alsó állkapcsának szöglet- 

 nyújtványa valóban annyira kihajlik az állkapocs szintjéből, mint 

 Nehring mondja, akkor már kétségtelenül fajként kell a Sp. Ehren- 

 bergi-tő\ megkülönböztetni . 



A Mesospalaxokat szintén a Sp. Ehrenbcrgi-re kell visszavezetnünk, 

 azonban itt az összefüggés már nem oly közvetetlen, mint a Micro- 

 spalaxok esetében. 



A koponya és az alsó állkapocs tulajdonságai tekintetében még 

 nagyon benső kapcsolatot tapasztalunk, mert ezekben a Mesospalaxok 

 egyetlen oly bélyeget sem tüntetnek fel, a mely vagy továbbfejlődés, 

 vagy lehanyatlás következtében nem jöhetett volna létre a Sp. Ehren- 

 bergi bélyegeiből. Különösen a koponya alacsonysága, az ép oly tágas 

 külső hangjárat, a külső nyakszirtcsontban levő bütyöklyuk, az alsó 

 állkapocs szögletnyújtványának szárnyalakú elterpeszkedése, a korona- 

 bütyökvájulat és a korona-fogmedri vájulat közt levő sekély izomvályú 

 s a külső nyeregnek a belsőnél alacsonyabb fekvése : a legszorosabb 

 rokonságnak mindmegannyi meggyőző bizonyítéka. 



A felső metszőfogak már elvesztették a Sp. Ehrenbergi zománcz- 

 bordáit, de az alsó metszőfogakon olykor (pl. a Sp. in. anatolicus-on) 

 még a maguk őseredeti tisztaságában mutatkoznak. 



