232 



Ennek ellenében Heincke l szerint a fajt bizonyos bélyegek combi- 

 natiója jellemzi s egyes átmenetek nem jogosítanak fel bennünket két 

 oly faj egyesítésére, a mely a bélyegek eltérő combinatiója alapján egyé- 

 neinek többségében határozottan megkülönböztethető egymástól. 



Ez a kétféle álláspont semmikép sem egyeztethető össze egymással. 

 Döderlein álláspontja mint logikai meghatározás kétségkívül szaba- 

 tosabb, ámde meglehetősen merev s nézetem szerint nem felel meg a 

 fai fejlődés természetes menetének, mert a fajok formálódása nem elmé- 

 leti meghatározások szerint igazodik. Heincke felfogása kevésbbé felel 

 meg a szabatos meghatározás követelményeinek, de természetesebb, 

 mert számot vet a fajok fejlődésében és változékonyságában rejlő plasti- 

 citással, csakhogy viszont nagyon tág teret nyit az egyéni megítélésnek 

 s alkalom adtán, különösen nehezebb esetekben nagy hibák forrásává 

 válhatik. 



Legújabban Plate a Cerionokról írt szép munkájában 2 szellőztette 

 ezt a kérdést és Heincke liberálisabb felfogásához csatlakozott. Szerinte 

 Döderlein abban téved, hogy minden átmenetet, akár ritka, akár gya- 

 kori, egyértékűnek tekint, holott ebben lényeges törzsfejlődési különb- 

 ség van, mert ha az átmenetek gyakoriak, akkor a két alak nyilván 

 még nagyon közel áll egymáshoz, ellenben ha ritkák, úgy ez annak a 

 jele, hogy mind a két alak a maga külön törzsfejlődési útján halad, még 

 ha változékonyságának végletei némelykor össze is esnek (transgressiv 

 variabilitás). >>Ha két alak — úgymond - - tíz bélyegben különbözik, 

 a melyek közül kilencz nem tüntet fel átmenetet, azonban a tizedik 

 igen, miért kellessen ezt az egy átmenő bélyeget oly sokkal magasabbra 

 értékelni, mint a kilencz át nem menőt, a mely a két alak elkülönítését 

 mindig lehetővé fogja tenni. Ez az önkény elméletileg nem igazolható 

 és gyakorlati haszna sincs, mert a rokonsági viszonyokat ép oly jól lehet 

 kifejezni, ha az alakokat kettős elnevezéssel egy nemben, mint ha 

 hármas elnevezéssel egy fajban foglaljuk össze. « 



Plate szerint mindazok a diagnosisnak megfelelő alaktól elütő 

 egyének, a melyek gyakori átmenetekkel benső összefüggésben állnak 

 a diagnosisnak megfelelőkkel, ugyanegy fajhoz számítandók, tehát, 



1 Fr. Heincke, Naturgeschichte des Herings ; Abh. d. Deutschen Sce- 

 íi se herei- Vereins, Berlin, 1898. 



2 L. Plate, Die Artbildung bei den Cerion-Landschneckcn der Bahamas ; 

 Verh. d. Deutsch. Zool. Ges., 1906, p. 135 — 136. Die Variabilitát und die Artbil- 

 dung nach dem Prinzip geographischer Formenketten bei den Cerion-Land- 

 schnecken der Bahama-Inseln ; Arch. í. Rassen- u. Gesellsch.-Biologie, IV, 1907, 

 p. 586—589. 



