236 



Említettem, hogy a Microspalaxok fajtái a Sp. Ehrenbergi-nek 

 legifjabb leszármazottjai, a Mesospalaxok azonban már mindenesetre 

 idősebbek s ámbár egymáshoz képest nagyrészt csak alfajok, a 

 Sp. Ehrcnbcrgi-vel szemben már külön fajoknak tekintendők, a melyek 

 talán már az Ö-Alluviumban váltak el tőle. 



Ha már a Mesospalaxok eredetének a megállapítása is sok nehéz- 

 séggel jár, még több fejtörést okoz a Macrospalaxok származása. Annyi 

 bizonyos, hogy a Macrospalaxok a Microspalaxoknál későbbi, hala- 

 dottabb fokon álló csoportot képviselnek, mert koponyájuk magasabb, 

 metszőfogaik hatalmasabbak s ennek következtében fogmedri nyújt- 

 ványuk hátrább vándorolt, úgy hogy az alsó állkapocs korona-fogmedri 

 váj ulata hosszabbra nyúlt, a korona-bütyökvájulat és a korona-fog- 

 medri vájulat közt levő izomteknő kimélyedt, a szögletnyújtvány hegye 

 a fogmedri nyújt vány tövére hágott fel, az állkapocs külső nyerge pedig 

 a belsővel szembe került ; továbbá külső hangjáratuk az alsó állkapocs 

 izületi árkának kiszélesedése következtében nagyon megszűkült, már 

 felülről is mindig külön csont képében látható könycsontjuk van, külső 

 nyakszirtcsontjuk bütyöklyuka elenyészett, felső metszőfogaikon már 

 soha sincs zománczborda, ellenben első két alsó zápfoguk fiatal korában 

 a külső főredő előtt még egy járulékos zománczredőt visel, harmadik 

 felső zápfoguk meglettkorú rágólapján már rendszerint csak egy középső 

 zománczsziget van, végül az alsó zápfogak ifjúkori hátsó-belső zománcz- 

 redője teljesen elenyészett. 



Mindeme bélyegek közül a Mesospalaxokon csupán a harmadik 

 felső zápfog középső zománczszigetét s a két első alsó zápfog fiatalkori 

 külső járulékos zománczredőjét találjuk meg, a miből az következik, 

 hogy a Macrospalaxok nemcsak a Mi c r o-, h a n e m a 

 Mesospalaxoknál is haladottabb fokon állnak. 

 Ennek alapján azt kellene hinnünk, hogy a Macrospalaxok a 

 Mesospalaxok valamelyik fajából vezethetők 

 le, ez azonban eddigi vizsgálataim szerint lehetetlennek bizonyult, 

 mert a fölemlített többi bélyeg tekintetében áthidalhatatlan hézag van 

 köztük s egyetlen oly Mesospalax-fajt sem ismerek, a melyhez a Macro- 

 spalaxok csoportja természetszerűen hozzákapcsolódnék. 



Van ugyan a Mesospalaxoknak egy oly faja, jelesen a Spalax ni. 

 turcicus, a melynek külső hangjárata már aránylag szűkebb és korona- 

 fogmedri vájulata hosszabb, mint testvérfajaié, továbbá néha már 

 felülről is látható könycsontja tekintetében, valamint abban is a Macro- 

 spalaxokhoz közeledik, hogy első két alsó zápfogán a két belső zománcz- 

 redőt elválasztó zománczcsap már nagyon megrövidült s ép olyan elül 



