254 



Nagyon figyelemreméltó törzsfejlődési változást tapasztalunk a 

 nyíltarajon is, a melynek oka azonban már egészen más természetű. 

 A nyíltaraj a keskeny és kúpos orrú fajokon éles lécz alakjában a hom- 

 lokcsontokra is rátérjed s ennek következtében a homlokcsontok belső 

 széle többé-kevésbbé kiemelkedő, ellenben a lapátorrú Macrospalaxok 

 nyíltaraja csakis a falcsontokra szorítkozik, úgy hogy a homlokcsontok 

 a nyílvarrat mentében laposak vagy besüppedtek s legfeljebb hátsó 

 részükön lehetnek kissé kiduzzadok. Nyilvánvaló, hogy a fúrva túró, 

 keskenyorrú fajok túrásának a módja nem lehetett befolyással a nyíl- 

 taraj fokozottabb kifejlődésére, hanem az őrölve rágás az a 

 mechanikai ok, a mely a halántékizom falcsonti lemezének 

 (M. temporalis Portio parietalis ; XXXII. tábla, i. rajz, tp), mint eme 

 művelet legfőbb eszközének, nagyobb tapadófelületet hozott létre. 



A külső s az alapnyakszirtcsont nagyon kevéssé módosult a törzs- 

 fejlődés folyamán ; mindössze a külső nyakszirtcsont toroknyújtványa 

 (proc. paroccipitalis s. jugularis ; XXXII. tábla, 2. rajz, pj) fejlődött 

 a Macrospalaxok csoportjában erőteljesebbé, nyilván azért, mert az 

 erős innal rátapadó kéthasú izom (M. digasiricus ; XXXÍI. tábla, 2. 

 rajz, dg), a mely az alsó állkapcsot lefelé húzza s a Macrospalaxok zúzó 

 rágásánál fontos szerepet játszik, nagyobb tapadófelületet igényelt. 



A koponya alsó felszíne általában csekély módosulást árul el s a 

 dobcsont is nagyon kevéssé változik meg a törzsfejlődés folyamán, 

 azonban annál felötlőbb a külső hangjárat megváltozása. A Micro- és 

 a Mesospalaxok külső hangjárata tágas, a Macrospalaxoké ellenben 

 feltűnően szűk, a mi legjobban a következő példából tűnik ki. 

 A Spalax Ehrcnbergi koponyája csak 43 mm. hosszú, külső hangjárata 

 pedig 3 mm. átmérőjű, ellenben a Sp. giganteus 74 mm. hosszú, tehát 

 köbtartalomban csaknem nyolczszor akkora koponyáján csak 2 mm. 

 hosszú a külső hangjárat átmérője. Ez a feltűnő jelenség -- nézetem 

 szerint - - szoros összefüggésben áll az alsó állkapocs izületi árkának 

 (fossa glenoidea s. mandibularis) a fejlettségével. Ugyanis a Micro- és 

 a Mesospalaxok izületi árka keskenyebb és rövidebb s így a benne előre 

 és hátra csúszkáló bütyöknyújtványnak csekélyebb kitérést enged meg 

 a mozgásban, ellenben a Macrospalaxok izületi árka szélesebb és hosz- 

 szabb, az alsó állkapocs bütyke hátrább csúszhatik benne s ennek követ- 

 keztében a külső hangjáratot a gyakori n y oraás 

 következtében megszűkítette. Talán az is ugyan- 

 erre az okra vezethető vissza, hogy a csecssziklacsont a Macro- 

 spalaxokon jóval hosszabb és hátul keskenyebb, mint a Micro- és a 

 Mesospalaxoké. 



