268 



s z e t é v e, azonban a gumók száma, mint a Sp. monticola dolbrogcae 

 újszülöttjeinek eme fogán látható (10. rajz), ismét jóval nagyobb. 

 A rágólap külső szélén három gumó ötlik fel, melyek közül azonban 

 csak a leghátsó emelkedik a rágólap színtájába, a két elülső azonban 

 jóval lejebb marad (10. rajz, B) ; a rágólap elülső szélén egy összefüggő 

 nagy gumó fekszik, belső szélén pedig három, élesen elválasztott kisebb 

 gumó vehető észre, végül még egy hosszúkás nagy gumó foglalja el a 

 rágólap közepét. Az elülső, a középső és a két hátsó gumó egy szabály- 

 talan alakú, csipkés szélű és apró gumókkal megrakott taraj által 

 van egymással összekötve, a két hátsó gumó közt pedig tojásalakú 

 mélyedés fekszik, a mely a Microspalaxok hátsó-belső zománczredőjé- 

 nek felel meg és szintén apró gumókkal van körülvéve. Az egész fog- 

 kép feltűnően hasonlít bizonyos triaskori Theriodontiák, pl. a 

 Diadcmodon tetragonus 1 első alsó zápfogáéhoz. 



M. 2. inf. 



Ez a fog a Microspalaxok csoportjában csaknem teljesen az első 

 alsó zápfog módjára fejlődik ; a különbség mindössze is annyi, hogy 

 az elülső-belső zománczredőből csak egy zománczsziget jön létre, ez a 

 redő azonban egyes Mesospalaxokon (VII. tábla, 6. és VIII. tábla, 29. 

 rajz) két zománczszigetet is létrehozhat. Vájjon ez a jelenség az illető 

 alakok egyéni vonásának, vagy esetleg valamely még korábbi ősre való 

 visszaütésnek minősítendő-e, azt csak még gazdagabb vizsgálati anyag 

 alapján lehetne eldönteni. 



A hátsó-belső zománczredőből keletkező zománczsziget a Meso- 

 spalaxok ifjúkori rágólapját is általánosan jellemzi, azonban általában 

 már korábban enyészik el, mint a Microspalaxoké. A Macrospalaxok 

 fogán az imént említett zománczredő már elenyészett, mert az a zárt 

 zománczsziget, a mely némelykor a Sp. gr. graecus (XVI. tábla, 4. rajz) 

 és a Sp. microphthalmus (XVIII. tábla, 27. rajz) ifjú fogán mutat- 

 kozik, csak egyénileg jött létre a belső zománczredő hátsó öbléből. 



A Sp. monticola egyes alakjain, valamint egyes Macrospalaxokon 

 még a járulékos külső kis zománczsziget is csaknem oly általános, ámbár 

 már jóval gyöngébb fejlettségű, mint az első alsó zápfogon, azonban a 

 Sp. m. syrmiensis fogán már csak múlékony redőként jelentkezik (XII. 

 tábla, 24. és 25. rajz), a Sp. hungaricus-én pedig már teljesen elmarad 

 (XIV. tábla, 9. és 10. rajz). 



1 Osborn, op. cit., íig. 45 (2). 



