281 



fejlettségét megmagyarázni. 1 A valóságban azonban az alsó állkapocs 

 igen nagy mértékben tud kifelé fordulni, ellen- 

 kező izomhatásra pedig természetesen visszazökken az alapállásba. 

 Ennek következtében az állat tágra nyitott olló módjára 

 terpesztheti szét két alsó szemfogát, de ez a készség 

 nem áll a rágás szolgálatában. Én egy fogságban tartott Spalax hunga- 

 ricus nagyon erőteljes hím példányán figyeltem meg ezt a sajátszerű 

 >>ollózást«, de ilyenkor az állat sohasem evett, hanem mindig túrni kez- 

 dett, a miből arra következtetek, hogy ezzel a nagyon meglepő mozdu- 

 lattal a földalatti túrása közben útjába kerülő kavicsokat ragadja meg 

 és hányja félre, a mi nagyon is érthetővé teszi az alsó állkapocs két 

 felének mozgékonyságát és a Transversus mandibulae hatalmas fej- 

 lettségét. 



A zápfogakra háramló rágásra térve, mindenekelőtt hangsúlyoznom 

 kell, hogy ez a művelet a táplálék minősége szerint két főalakban megy 

 végbe. A midőn az állatnak keményebb, celluloséban gazdagabb anya- 

 gokat kell felaprítania (a milyenek a magvak héja, fás gyökerek és tőkék, 

 megfásodott öregebb szárak stb.), ezeket valósággal megőrli, ellenben 

 a húsos, lágy gumókat és hagymákat, elegendő némi zúzásnak alávetni, 

 mielőtt a gyomorba vándorolnának. 



Az őrlés abban nyilvánul, hogy az alsó zápfogak rágólapjai hátulról 

 előre és visszafelé, továbbá jobbról balra és visszafelé súrlódnak a felső- 

 kéhez. Az első esetben a Masseter medialis Portio anterior-]a, nagy erővel 

 oda szorítja az alsó rágólapokat a felsőkhöz s egyúttal kissé előre csúsz- 

 tatja őket, ennek ellenében pedig a Temporalis Portio ftarieialis-a. ugyan- 

 csak nagy erővel szorítván össze a fogazatot, az alsó rágólapokat hátra- 

 csúsztatja a felsőkön. Az előre- és hátracsúsztatás — észleleteim szerint 

 — mindig csak kicsiny kitérés határai között mozog, 2 mindazonáltal 

 roppant erővel folyik le, eredményében tehát nagyon hatásos. 

 i * A zápfogaknak két oldal felé, vagyis jobbról balra és visszafelé 

 való súrlódása kétségtelenül a Pterygoideus externus váltakozó működé- 



1 L. c, p. 206. »Ein Herausbrechen der Unterkieferhálften muss hier aller- 

 dings stattfinden, damit die Kaufláchen des Unter- und Oberkiefers sich an 

 einander legén können, es dürfte jedoch meines Erachtens nur in recht unerheb- 

 licher Ausdehnung geschehen und scheint mir keineswegs hinreichend, um die 

 grosse Beweglichkeit zwischen den Kieferhálften und der ungeheuren Entwick- 

 lung des Transversus mandibulae zu erkláren.« 



- Tullberg is ekként vélekedik (1. c., p. 206) : »Das Kauen dürfte hier etwa 

 in derselben Weise bewerkstelligt werden, wie bei Siphneus, mit schráge nach 

 vornTund innen gehender Verschiebung des Unterkiefers, wenn schon in gerin- 

 gerem Masse«. 



