282 



sének az eredménye s ez a rágóművelet . az előbbinek hathatós kiegé- 

 szítéséül szolgál, a melylyel bizonyos időközökben váltakozik. 



Nyilvánvaló, hogy az őrlésnek a munkája nagyon igénybe veszi a 

 rágólapok zománczredőit és zománczszigeteit, egyúttal pedig nagy 

 terhet ró a fogak gyökereire is, a miből világos, hogy a rágás eme mód- 

 jának kell előtérben állnia mindazokon az alakokon, a melyek rágó- 

 lapjai - - legalább az ifjú- és középkorú példányokon --sok z o- 

 mánczredővel széttagozottak és zápfogaik lehe- 

 tőleg sokgyökerűek. Ilyenek a Sp. Ehrenbergi és legköze- 

 lebbi rokonai, a Sp. monticola Nehringi, m. armeniacus, m. tur cicus, 

 m. dolbrogeae stb. 



Némikép más természetű rágóművelet a zúzás, a melynek mecha- 

 nikája azon alapszik, hogy a Digastricus lehúzza az alsó állkapcsot, a 

 Masscter laterális Portio profunda-]a. pedig nagy erővel hozzácsapja az alsó 

 zápfogak rágólapjait a felsőkéhez. Ez, a húsos anyagok szétmorzsolását 

 czélzó művelet kiváltképen azoknak az alakoknak sajátja, a melyek 

 rágólapjai szélesek és kevésbbé széttagozot- 

 tak, gyökereik pedig több é-k evésbbé összeolvad- 

 tak, a milyenek az összes Macrospalaxok. Mindezeknek az alakoknak 

 a metszőfogaik sokkal hatalmasabbak, mint a tulaj donképeni őrlő 

 alakokéi s épen azért jutnak a táplálék levésett részecskéi már olyan 

 állapotban a zápfogak közé, hogy a könnyebbfajta rágás, vagyis a 

 zúzás is elegendő azok további szétmorzsolására. 



Könnyen belátható, hogy a zúzás kevesebb terhet ró a rágólapokra 

 s a zápfogak beékelésének sem kell oly szilárdnak lennie, mint az őrlő 

 alakokon, mert egyszerűbb gyökéralkat mellett is eredményes lehet a 

 zápfogak munkája. 



Korántsem állítom, hogy az őrlés és a zúzás fajok vagy fajták szerint 

 élesen elkülönített művelet s hogy pl. a Sp. Ehrenbergi nem tudna hagy- 

 mát enni, a Sp. giganteus pedig nem birná a luczerna gyökerét és szárát 

 megrágni, mindamellett kétségtelennek tartom, hogy a Microspalaxok 

 legtöbbje legfőbbképen őrölve, a Macrospalaxok fajai pedig zúzva mor- 

 zsolják össze táplálékukat. 



A táplálék felaprításának módjával szoros kapcsolatban áll az alsó 

 állkapocs szöglet nyújtványá na k a helyzete és fej- 

 lettsége. Az izmok leírásában láttuk, hogy a szögletnyújtvány 

 külső szélén a Masscter laterális superficialis, belső szélén a Pterygoideus 

 intemus, csúcsának belső oldalán pedig a Masseter laterális Portio pro- 

 funda-yA tapad meg. Már most, ha emlékezetünkbe idézzük, hogy a 

 Macrospalaxok sorában a szögletnyújtvány j ó v a 1 f e 1 j e b b k e- 



