ember egysejtű ősalakja már ugyanannyira különbözhetett a tyúk vagy 

 a cseresznyefa egysejtű ősalakjától, mint a mennyire az emberi petesejt, 

 a tyúktojás és a cseresznyemag, vagy mint az ember, a tyúk s a cse- 

 resznyefa különbözik egymástól. S erre az ellenvetésre mit sem mond- 

 hatunk^ 



Ezeket a nézeteket maga Haacke sem tartotta föltétlenül helyesek- 

 nek, sőt inkább mindig csak mint »lehetőségről«, mint >>föltevésről<< beszél 

 róluk, a melyekkel csak arra akar rámutatni, hogy a szerves világ sok- 

 törzsü eredete ellen — szerinte — nem lehet nyomatékos kifogást tenni. 



Ámde sokkal határozottabban, a komoly meggyőződés erejével 

 hirdeti a független fejlődés elvét Apáthy istván, a midőn ekként nyi- 

 latkozik : 1 



>>Az élőlények sokfélesége legnagyobbrészt csak reánk származott 

 csekély maradványa és következménye ama protoblasta-fajok végtelen sok- 

 féleségének, a melyek az élet első megjelenésekor a földön akár egyszerre, 

 akár időről-időre ismételten keletkeztek. 



A már eredettől fajilag különböző protoblastáknak minden egyes 

 fajából leszármazott nemzedékeknek sorozata egy-egy sugárvonallal 

 jelképezhető, a melynek mint fejlődési iránynak végpontja az illető 

 állatfaj mai nemzedékének fejlődésbeli állapotát jelzi. 



A fejlődési irányok kezdettől fogva széttérők : széttérésük nem 

 külső okok következménye. 



Az így kezdettől széttérőknek képzelt leszármazási vonalak hason- 

 líthatók egy gömbnek sugaraihoz. Hosszaságuk az élőlények első létre- 

 jöttétől vagy máig, vagy az élőlények illető fajának kihaltáig eltelt időt 

 jelzi ; tehát a ma is élő fajok leszármazási vonala egyforma hosszú ; vég- 

 pontjuk, a mai nemzedék, egy gömb felületén fekszik. Az eredendő külön- 

 bözőség fokának felel meg a távolság, a melyben a gömb felületén egy- 

 mástól vannak, és ez a távolság jelenlegi különbözőségüknek is mértéke. 



De az eredendő különbözőségnek megfelelőleg különböző fejlődési 

 irány további menete az illető fajnak még ezutáni továbbfejlődése. 

 Ezt a fejlődést független, absolutus továbbfejlődésnek nevezem. << 



Ha már most ezt a magyarázatot a Spalax-í aj okra alkalmazzuk, 

 akkor ezek mindegyikét is egymástól függetlenül, egy-egy protoblasta- 

 fajból létrejöttnek kellene képzelnünk, akként, hogy pl. a Spalax hun- 

 garicus egy a, a Sp. microphthalmus egy fajilag különböző a 1 , a Sp. 

 giganteus egy ismét más fajú a 2 protoblastából keletkezett volna, tehát 



1 Dr. Apáthy istván, A fejlődésnek nevezett átalakulásról ; Rectori szék- 

 foglaló beszéd, Kolozsvár, 1904, p. 18 és Uránia, V, 1904, p. 245. 



