294 



hangjáratot, élesen felötlő könycsontot és nyelvalakúan lelapult, kicsiny 

 szögletnyújtványt találunk : mindezt a nagy megegyezést csakis akként 

 érthetjük meg, ha fölteszszük, hogy eme három csoport mind- 

 egyikének megvolt a maga törzsalakja, a mely- 

 ről az illető bélyegek a későbbi fajokra átszár- 

 maztak. Az egyes csoportok törzsalakjainak 

 pedig ismét valamely közös őstől kellett szar- 

 ni a z n i o k, a melytől a nem (genus) jellemző bélye- 

 geit örökölték, mert különben miként érthetnők meg, hogy 

 valamennyi Spalax-íd.]na.k a második nyakcsigolyáján nagyon erőteljes 

 és kéthegyü tövisnyújt vány van, azonban a többi nyakcsigolyának 

 nincs tövisnyújtványa ; valamennyi Spalax-í aj nak a szegycsonti mar- 

 kolata széles rhombusalakú s hosszában ormós ; valamennyinek az első 

 bordája nagyon széles és szegycsonti része is meg van csontosodva ; 

 valamennyinek a kulcscsontja egyenes, hosszú és vékony ; valamennyi- 

 nek a lapoczkáját csőralakúan messze előugró vállcsúcs tünteti ki; 

 valamennyinek a felső karcsontja nagy, kampóalakú, lemezes nyújt- 

 ványt visel ; valamennyinek a vakbele rendkívül nagy és a pörge bil- 

 lentyű által 14 hólyagos kamrára osztott, stb., stb. 



Az ilyen messzemenő megegyezések egyenesen csodaszámba men- 

 nének, ha a független fejlődés elvére támaszkodva föl kellene tennünk, 

 hogy mindezek a berendezkedések egymástól függetlenül, minden fajon 

 önállóan, mindig újra s mindannyiszor csaknem tel- 

 jes azonosságban jöttek létre. 



Kétségkívül vannak a természetben egyes esetek, a midőn két 

 különböző származású állatcsoportban egyes szervek, az élet- 

 mód azonossága következtében, azonosan fejlődtek ki, 1 ezek azonban 

 ritka kivételek s akkor is csak egyes szervekre szorítkoznak ; vannak 

 továbbá esetek, hogy egy közös tőből fakadt, tehát közeli rokonságban 

 álló, de mégsem egymásból keletkezett fajok egyes bélyegeket 

 egymástól függetlenül azonos módon fejleszte- 

 nek k i ; 2 de hogy huszonhárom különböző Spalax-íűaknsk csaknem 

 hajszálnyi pontossággal megegyező száz meg száz nemi bélyege mind- 



1 így a dél- és középafrikai Chrysochloridák az ásó életmód következtében 

 nagyon hasonlítanak a vakondok-félékhez, a nélkül, hogy közelebbi rokonságban 

 állnának velük. 



2 Ilyen a párhuzamos fejlődésnek a 128. és 129. lapon ismertetett esete, 

 a midőn a Sp. m. monticola és a Sp. hungaricus szájpadlása és inycsontja egy- 

 forma, nemkülönben harmadik alsó zápfoga is nagyon hasonló, a nélkül, hogy 

 ezt a két fajt egymásból lehetne származtatni. 



