298 



continua, homogenesis) elméletét a szaggatott fejlődés (evo- 

 lutio discontinua, heíerogenesis) elméletével törekszenek kibővíteni, sőt 

 teljesen helyettesíteni. 



Kölliker, 1 Eimer, 2 Korschinsky 3 és Jaekel ■* még csak annyit 

 állított, hogy a természetben a lassú és fokozatos fejlődés mellett hir- 

 telen ugrás útján is keletkezhetnek új fajok, azonban Emery, 5 Bate- 

 son, 6 De Vries 7 és Nussbaum 8 már kizárólag az ugrásszerű fejlődést 

 avatja a faj formálódás alapelvévé. Az utóbbiak közül De Vries amster- 

 dami botanikus volt az, a ki erre az elvre minden részletében kidolgo- 

 zott elméletet alapított s minthogy ennek hatása alatt már odáig jutot- 

 tunk, hogy — mint Plate találóan mondja 9 — >>számos búvár már 

 mindenütt ugrásszerű variatiókat szimatok, elengedhetetlennek tar- 

 tottam a Spalaxok törzsfejlődését ebből a szempontból is vizsgálódás 

 tárgyává tenni. 



De Vries szerint a fajok hosszú ideig állandók és válto- 

 zatlanok s öreg korukban is teljesen ugyanolyanok, mint a milye- 

 nek ifjú korukban voltak, azonban egyszerre csak minden kimutatható 

 ok nélkül beleesnek a nagy változékonyság, az ú. n. mutatio időszakába, 

 a midőn ugyanazon a helyen, hirtelen egy sereg új fajra 

 robbannak szét. Ezek az ú. n. elemi fajok, a melyek 

 szervezetük minden részében eltérnek a törzsfajtól, átmenet nincs köztük 

 s eltérő tulajdonságaikat nyomban és teljes mértékben átörökítik iva- 

 dékaikra, tehát teljesen a jó fajok módjára viselkednek. 



Én a Spalaxok törzsfejlődésében megtaláltam azokat az alakokat, 

 a melyek De Vries elemi fajaival hozhatók párhuzamba, ezek azonban 



1 A. Kölliker, Über die Darwinsche Schöpfungstheorie ; Zeitschr. f. wiss. 

 Zool., XIV, 1864, p. 174—186. 



2 Th. Eimer, Orthogenesis der Schmetterlinge, Leipzig, 1897 (a Die Ent- 

 stehung der Arten II. része). 



3 S. Korschinsky, Heterogenesis und Evolution ; Natúr w. Wochenschrift, 

 XIV, 1899, p. 273 — 278. 



4 O. Jaekel, Über verschiedene Wege phylogen. Entw. ; Verh. V. internat. 

 Zoologen-Congress in Berlin 1901, Jena, 1902, p. 1091 — 11 10. 



5 C. Emery, Gedanken zur Descendenz- und Vererbungstheorie ; Biol. 

 Centralbl. XIII, 1893, p. 397 — 420. 



W. Bateson, Materials for the study of Variation, London, 1894. 



7 H. De Vries, Die Mutationstheorie. Versuche und Beobachtungen über 

 die Entstehung der Arten im Pflanzenreich. I. Die Entstehung der Artcn durch 

 Mutation, Leipzig, 1901. 



8 M. Nussbaum, Mutationserscheinungen bei Tieren, Bonn, 1906. 



!) L. Plate, Selectionsprinzip und Probleme der Artbildung, III. Aufl., 

 Leipzig, 1908, p. 116. 



