299 



csak egyéni, a fajkeletkezés szempontjából alárendelt jelentőségű vál- 

 tozatok. Ezek mellett azután találtam sokkal értékesebb, a törzsfejlődés 

 törvényeinek felismerésére sokkal alkalmasabb alakokat is, a melyek 

 nem — mint De Vries elemi fajainak legtöbbje — mesterséges bel- 

 tenyésztés révén, hanem a szabad természetben önnönmaguktól, minden 

 mesterséges tenyésztő befolyástól menten jöttek létre. Ilyenek a meg- 

 lehetősen állandó bélyegekkel kitüntetett faj változatok és alfajok, a 

 melyek, mint az élők világának természetes egységei, kiválóan alkal- 

 masak a faj formálódás törvényeinek, okainak és tényezőinek a kiderí- 

 tésére. Hangsúlyoznom kell, hogy a midőn De Vries faj keletkezési 

 elméletének kritikai méltatásába bocsátkozom, mindig ezek a termé- 

 szetes egységek lebegnek szemem előtt, mert csak általuk juthatunk 

 el a fajok létrejöttét szabályozó okok és módok felismeréséhez. Mielőtt 

 azonban az ezek tanulmányozása alapján felismert törvényszerűségeket 

 a De VRiES-féle elmélet egyes tételeivel szembeállítanám, néhány szóval 

 meg kell állapítanom az egybevetés értékét. 



Való igaz, hogy mindaz, a mit a Sftalax-ia.]ok törzsfejlődéséről 

 már elmondtam s ezután elmondandó leszek, csak összehason- 

 lító vizsgálatokból levont következtetéseken 

 alapszik, holott De Vries az összehasonlító vizsgálódás elvét 

 elvetve, kizárólag a kísérletre támaszkodik, 1 mindazon- 

 által nem hinném, hogy az én eredményeim kevésbbé közelítik meg 

 az igazságot. Ott, a hol a kísérlet lehetséges, természetesen eszembe 

 sem jut annak jogosultságát és kiváló fontosságát kétségbevonni, de 

 mivel a kísérlet jelenségeinek és eredményeinek megítélése szintén a 

 kritikai reflexió tárgya, semmikép sem hihetem, hogy a kísérletekből 

 levont következtetés föltétlenül helyes, sőt, hogy mennyire 

 téves lehet, azt — mint már más helyütt tüzetesen kifejtettem 2 — 

 épen De Vries mutatiós-elmélete bizonyítja a legtalálóbban. 



A Spalaxok törzsfejlődése semmikép sem igazolja De Vries elmé- 

 letét, sőt ellenkezőleg, emez elmélet minden sarkalatos tételének 

 ellene szól. 



i. De Vries elméletének már a kiindulása is csak bizonyos meg- 

 szorítással helyes, mert habár tény, hogy a fajok hosszú időn 

 keresztül meglehetősen állandók lehetnek, tel- 



1 Hugó De Vries, Arten und Varietáten und ihre Entstehung durch Muta- 

 tion. H. Klebahn német fordítása, Berlin, 1906, p. 314. 



2 Méhely Lajos, De Vries faj keletkezési elméletének kritikája ; Termé- 

 szettud. Közlöny, LXXXV— LXXXVI. Pótfüzet, 1907, p. 1—28. 



