302 



hogy a Spalaxok egyes faj csoportjai, vagyis a Micro-, Meso- és a Macro- 

 spalaxok, különböző időben jöttek létre a Sp. Ehrenbergi-bő\, illetőleg 

 valamely ehhez nagyon közel álló külön-külön törzsalakból. Minthogy 

 a Macrospalaxok legkorábban váltak el a Sp. Ehrenbergi-től, ennek 

 következtében a közöttük levő összeköttetés is megszakadt s mai nap 

 már oly éles különbségek választják el őket egymástól, hogy a Macro- 

 spalaxok egyes alakjai a szokásos rendszertani értelemben határozott 

 fajokként állnak szemben a Sp. Ehrenbergi-vel. A Macrospalaxok szűk 

 hangjárata, a koronanyújtványtól távol fekvő fogmedri nyújtvány, a 

 fogmedri nyújtvány tövére felhágott szögletnyújt vány s az alsó áll- 

 kapocs külső nyergének a belsővel szemközti fekvése lehetetlenné teszi, 

 hogy ezt a csoportot fajilag a Sp. Ehrenbergi-vel egyesítsük, mindazon- 

 által ezek a különbségek mind olyan természetűek, hogy a Sp. Ehren- 

 bergi bélyegeinek egyszerű fokozódása révén jöttek létre, úgy hogy a 

 lefelé való természetes kapcsolatot már egyetlen közbevetett alak, a 

 Macrospalaxok közös őse (Macrospalax hypotheticus) , teljesen helyre- 

 állítja, annyival inkább, mert a többi bélyeg tekintetében csak jelen- 

 téktelen különbség van a Micro- és a Macrospalaxok közt. E mellett 

 a Macrospalaxok egyes alakjai, különösen a Sp. graecus graecus, grae- 

 cus antiquus, istricus, polonicus és microphthalmus, még oly sok benső 

 szállal vannak összeszövődve, hogy szinte a lehetetlenséggel határos 

 biztosan megállapítani, vájjon külön fajoknak, avagy csak ugyanegy 

 faj alfajainak tekintsük-e őket. Még sokkal bensőbb az összefüggés a 

 Meso- és a Microspalaxok között, a hol mindössze is a felső metszőfogak 

 elveszett zománczbordái, a harmadik felső zápfog egyetlen zománcz- 

 szigete s a bütyöknyújtványnál már rendszerint hosszabb fogmedri 

 nyújtvány választja el a Mesospalaxokat. Ez utóbbiaknak egyes alakjai 

 pedig csak oly finomságokban térnek el egymástól, hogy rendszertani 

 és származástani értelemben is bízvást ugyanegy faj alfajainak tekint- 

 hetnők őket, ha ismernők a közös törzsfajt, a melyből kihasadtak. 

 Végül a Microspalaxok minden tekintetben oly szorosan csatlakoznak 

 a Sp. Ehrenbergi-hez, hogy a legjobb esetben is csak faj változatként 

 különböznek a törzsalaktól. 



A Spdlax-í ajok törzsfejlődési képe tehát egy tel- 

 jesen egységes, összefüggő egészet alkot, a melyen 

 belül fölötte nehéz az egyes fajok, mint >>önnönmagukban zárt egységek << 

 körét és helyét kijelölni. A nehézségek oly nagyok, hogy a midőn 

 az általam felismert különböző alakok számára bizonyos rendszertani 

 fokozatokat alkottam, egy pillanatra sem volt meg az a megnyugvásom, 

 hogy eljárásom a törzsfejlődés természetes menetével is összhangban 



