30? 



v é n y s z e r ü folyományaként, tehát kényszerűség- 

 ből 1 s nem is lökésszerűen, hanem hosszú idők folyamán, az élet- 

 viszonyokhoz való fokozatos alkalmazkodás következtében. 



A midőn a Macro- vagy a Mesospalaxok közös őse a Sp. Ehren- 

 bergi-ből létrejött, annak nem a természet alkotó kedve volt az oka, 

 hanem az, hogy a törzsfaj elszaporodott ivadékai őshazájukétól elütő 

 viszonyok közé kerültek, a melyekhez szervezetük kénytelen 

 volt alkalmazkodni s ez az átformálódás indító oka. A természet 

 alkotó kedvének épen úgy tetszhetett volna a Dobrudzsában ugyan- 

 azt a fajt létrehozni, mint Boszniában vagy Orosz-Örményországban 

 s mégis azt tapasztaljuk, hogy a Dobrudzsában csak a Sp. mont. 

 dolbrogeae, Boszniában csak a Sp. mont. monticola, Orosz-Örmény- 

 országban pedig csak a Sp. mont. armeniacus jött létre, hogy ezek a 

 fajok egész szervezetükben magukon hordják az illető vidékek ter- 

 mészeti viszonyainak a bélyegeit és semmiféle más vidéken nem for- 

 dulnak elő, úgy hogy mintegy élő ki nyomatai az illető 

 vidékek természeti viszonyainak. S hogy az átala- 

 kulás mily lassú, azt a legszebben igazolja a Sp. graecus antiquus, 

 a mely mintegy 2500 évvel ezelőtt pusztult ki Erdélyből s koponyája 

 és fogazata alkatában mégis annyira hasonló a Bukovinában mai 

 nap is élő Sp. gr. graecus-hoz, hogy igazán nehéz tőle megkülön- 

 böztetni. 



3. De Vries azt állítja, hogy a fajok általában változatlanok s 

 csak, ha a változékonyság korszakába jutnak, 

 akkor robbannak szét új fajokra. 



Én úgy vagyok meggyőződve, hogy a nagy változékonyságnak 

 ilyen különleges korszakai, vagyis mutatiós-periodusok 

 sohasem voltak s ezek föltevése az új fajok létrejöttének meg- 

 magyarázására teljesen fölösleges. 



Már fentebb jeleztem, hogy a fajok átformálódása részint a kör- 

 nyezet változásainak, részint belső okoknak a folyománya, ez a két 

 tényező pedig lassú, de huzamos hatásában annyira eredményes, hogy 

 minden mutatiós-periodus föltevése nélkül is érthetővé teszi az új fajok 

 létrejöttét. 



A környezet állapota általában oly lassan és fokozatosan változik, 

 hogy még az egyes geológiai korszakok is minden éles határ nélkül, 



1 Velejében Dr. Entz Géza is ugyanilyen alapon áll (Az állatok színe és 

 a mimicry ; Természettud. Közlöny, XXXVII, 1905, p. 221 és Math. u. Naturw. 

 Ber. aus Ungarn, XXV, 1907, p. 93). 



20* 



