312 



málódás okait elsősorban is a környezet befolyásába n 

 keresik., akként, hogy - - mint Jaekel mondja 1 — »a környezet a 

 táplálkozás és növekedés eszközeinek közvetetlen megváltoztatása által 

 a szervezetet új, az öröklött alaktól eltérő felépítésre kényszeríti, vagy 

 pedig közvetett ingereket vált ki a szervezetben, a melyeknek ez műkö- 

 désének a megváltoztatása által tesz eleget«. 



Szerintem ennyi teljesen elegendő a szervezetet átformáló okok 

 megértésére, mert az már csak a külső okok természetes folyománya, 

 a midőn - - Jaekel szavaival - - »az egyén részei vagy közvetetlenül 

 az anyagcserében való folytonos gyakorlás által alkalmazkodnak vala- 

 mely működéshez, vagy pedig közvetve, más részek által a viszonosság 

 útján befolyásolva, kényszeríttetnek a változásokra«. 2 



Annyi bizonyos, hogy az egyénben lejátszódó folyamatok oksági 

 kapcsolatban állnak a külső behatásokkal s hogy a szervezet a külső 

 befolyásokra belső ingerek kiváltásával felel, a melyek most már mint 

 belső okok vezetik be és irányítják az átformálódás menetét, 

 mindazonáltal ezek a belső okok csak a környezeti befolyások s z ü k- 

 ségszerű következményei, a melyek nem az egyénből 

 indulnak ki s önnönmaguktól sohasem jöhettek volna létre. ;( Nem 

 vagyunk tehát feljogosítva az átformálódás indítékait az egyénnek 

 tulajdonítani, mert az egyénben végbemenő s az átformálódást meg- 

 valósító folyamatokat mindig a környezet akkori állapota szabja meg 

 és semmikép sem látható be, milyen okból s milyen czélra keletkeznének 

 a szervezetben önnönmaguktól való formáló ingerek. Ez ép oly csoda- 

 számba menő tényező volna, mint NAEGELi-nek »a szervezetekben rejlő, 

 önnönmagából ható tökéletesedési hajlama«, a melyet a természettudo- 

 mánynak már csak azért is vissza kell utasítania, mert a szervezetek 

 tökéletesedésének nagyon világos és természetes magyarázatát adhatjuk. 

 Ugyanis, ha a környezet mindenkori állapota által megszabott életföl- 

 tételek nem változnának, a fajok is állandók maradhatnának, mert 

 semmiféle ok sem forogna fenn, a mely őket az eddigiektől eltérő 



1 O. Jaekel, Ueber verschiedene Wege phylogenetischer Entwicklung; 

 Verh. des Y. internat. Zool.-Congr. zn Berlin, 1901, Jena, 1902, p. 1115 



- Jaekel, 1. c., p. 11 15. 



:; .-Meddő dolog -- mondja Plate nagyon helyesen -- arról elmélkedni, 

 vájjon a belső vagy a külső ok fontosabb-e. Mind a kettő egyaránt szükséges, 

 mert ha nincs megadva mind a két föltétel, akkor a változás nem következik be. 

 Ámde kérdezhetjük : melyik ok lép először actióba s indítja meg a kő gördülését ? 

 A felelet csak így szólhat : a külső«. (Arch. f. Kass.- n. Gesellsch.-Biol. IV 1907. 

 p. 584). 



