316 



tak fel, még pedig oly következtetések kíséretében, a melyekre Lamarck 

 nyilván sohasem gondolt. Pauly szerint : >>a czélszerüség létrehozása 

 két tapasztalat, t. i. a szükséglet s az azt kielégítő eszköz társulásában 

 áll, a mely annak megítélésében nyer befejezést, hogy az eszköz elég 

 hatásos-e a szükséglet kielégítésére «. >>Czélszerüség csak úgy jöhet létre, 

 ha a szükséglet képzetének helyén s az eszköz képzetének a helyén 

 általában azonos alanyi érzés működik, a mely minden eme helyekről 

 kiinduló áramban tovább terjed, mert csakis így lehetséges az ítélet- 

 összekapcsolás. Sőt semmiféle szerves czélszerüség sem jöhetne létre, 

 ha az összetett szervezet minden egyes anatómiai elemében nem működ- 

 nék azonos alanyi érzés, a mely szükségletét a tapasztalás helyeire vezeti 

 s a nyert válaszból tapasztalati úton von következtetést az eszköz 

 elegendőségére«. * Ilyen nem épen világos fejtegetések alapján a psycho- 

 vitalisták nemcsak az egyénnek, hanem minden sejtnek is értelmet 

 tulajdonítanak, s szerintük valamennyi sejt czélszerüen cselekszik, mert 

 mindegyiknek megfontolása, ítélete és akarata van, vagy miként Pauly 

 mondja: >>A legegyszerűbb szükségletben érzés nyilvánul, a szükséglet 

 tudatossá válásában : képzelet, a szükségletet teljesítő kívánságban : 

 akarat és a synthesisben : megismerés, tehát értelem<<. 2 



Mindezek kétségtelenül anthropomorphistikus értelmezések, a 

 melyek vonatkoztathatók az ember lelki szükségleteinek folyamataira, 

 de semmikép sem érintik a szervek mechanistikus formálódását. Avagy 

 miféle immanens psychikai tényező szerepére vezessük vissza azt a szervi 

 változást, a midőn az őrlő rágás oldalmozdulatainak, illetve a foggödrök 

 határfalaira gyakorolt mechanikai nyomásnak kimaradásával a fog- 

 meder közfalai elsatnyulnak s ennek következtében a foggyökerek össze- 

 olvadnak és fogmedrük együregűvé válik? ! Ebben az alakjukban pl. a 

 Spalax giganleus felső zápfogai kétségkívül czélszerüen alkalmazkodtak 

 a zúzó rágás követelményeihez, azonban a czélszerű alak létrejötte 

 bizonyos mechanikai ingerek kimaradásának a szükségszerű következ- 

 ménye, a mely minden psychikai tényezőt kizár. 



A faj formálódás menetének megértésére tehát teljesen elegendőknek 

 tartom a mechanistikus tényezőket, úgy a hogy a tiszta lamarckismusban 

 foglaltatnak, mert ezek működéséből nemcsak a változások kezdete, 

 hanem lassú fokozódása, fokozatos átöröklődése és sok esetben végső 

 czélszerű alakja is megmagyarázható. 



Mindazonáltal a LAMARCK-féle tényezők egymagukban mégsem 



1 A. Pauly, Darwinismus und Lamarckismus, München. 1905, p. 8. 

 - Ugyanott, p. 13. 



