320 



viszonyok közt, hanem az életföltételek újabb változása esetén is kipusz- 

 tulnak, mert hiányzik bennük az átalakulhatásra való rugalmasság, 

 jelesen hiányzanak az új viszonyokkal egybehangzó s a faj további 

 ínmmaradását biztosító variatiók. 1 Az ilyen fajokon már sem a selectio, 

 sem semmiféle csoda nem segíthet ; a faj elvénhedt, túlélte magát s ki 

 kell pusztulnia. Épen azért nagyon csodálkozom, hogy akadnak 

 komoly búvárok, a kik - - mint pl. Kassowitz 2 — azért utasítják 

 vissza a természetes kiválogatódás elvét, mert nincs meg az a minden- 

 hatósága, hogy visszacsinálja a fajt s úgyszólván örök életet bizto- 

 sítson neki. 



Nem lehet czélom a természetes kiválogatódás elleneseinek számos 

 kifogására megfelelni, annál kevésbbé, mert Plate Lajos legújabban 

 megjelent nagyon alapos müvében 3 részletesen feltárta az ellenkező 

 vélemények gyönge oldalait, mindazonáltal nem kerülhetem el, hogy 

 néhány főbb ellenvetéssel magam is ne foglalkozzam. 



i. Nágeli, Spencer, Wigand, Eimer, Wolff és még sokan hang- 

 súlyozzák, hogy a darwinismus nem magyarázza meg a variatiók 

 eredetét, hanem csak a hasznos változások fennmaradását s ebben tel- 

 jesen igazuk van, mert a selectio valóban nem belső, tevőlegesen alakító, 

 hanem csak külső, nemlegesen szabályozó tényező, a mely a formálódás- 

 nak nem indító oka. 



1 Eme gondolatnak elsőben 1897-ben »A vadmacska« czímű czikkemben 

 (Természet, I, p. 2) adtam kifejezést ; később Rosa Dániel fejtette ki behatóbban 

 (La ridnzione progressiva della variabilitá, Turin, 1899 ; Bosshard H. német 

 fordítása, Jena, 1903). 



2 M. Kassowitz, Die Krisis des Darwinismus; Wiss. Beilage z. 15. Jahres- 

 ber. d. Philos. Ges. a. d. Univers. zu Wien, 1902, p. 13. 



Kassowitz fölteszi, hogy az őskori óriásszarvas agancsának túlfej lése követ- 

 keztében pusztult ki s nem tudja megérteni, hogy a természetes kiválogatódás 

 miért nem akadályozta ezt meg s miért nem sikerült neki az agancs legcsekélyebb 

 minusvariatióinak kiválogatása és fenntartása s valamennyi plusvariatio meg- 

 semmisítése által a növekedést beszüntetni, vagy fokozatos megcsappanását 

 előidézni. Fentebb kifejezett nézetem szerint az őskori óriásszarvas is ama meg- 

 merevedett fajok közé tartozott, a melyeknek belső okokból, tehát épen a 

 selectiós értékű minusvariatiók hiánya következtében 

 kellett kipusztulnia. De még ha lettek volna is ilyen minusvariatiók, már ezek 

 kiválogatása sem változtathatott volna a faj sorsán, mert az agancs fokozatos 

 visszafejlődése talán csak évezredek múlva ért volna cl számbavehető eredményt. 

 E mellett a viszonosság törvényénél fogva az agancscsal együtt a többi szerv- 

 nek is vissza kellett volna fejlődnie s ekként a magas fejlettségű szervezet élet- 

 képtelen torzzá csene veszett volna cl. 



3 L. Ptate, Selectionsprinzip und Probleme der Artbildung, 111 Aull.. 

 Leipzig, 1908. 



