323 



lesz megállapítható. Ha pedig a későbbi kutatásoknak a változások 

 okát is sikerül kideríteni, ezzel nem dől meg, hanem csak még szilár- 

 dabb alapot fog nyerni Darwin elmélete. 



3. Jelentéktelen módosulások, a melyek nem nyújtanak lényege- 

 sebb előnyöket, nem okoznak kiválogatódást, tehát a kiválogatódás 

 által nem fokozhatok. Ez a Nágeli, 1 Spencer, 2 Reinke 3 és mások által 

 hangoztatott ellenvetés főképen azért súlytalan, mert a legritkább 

 esetben tudjuk megítélni, hol és mikor szűnik meg valamely változás 

 jelentéktelensége, vagyis hol és mikor válik a faj fennmaradására nézve 

 elhatározóvá. Föl kell tennünk, hogy a hasznos irányú módosulások 

 már első kezdetükben is lényeges előnyöket nyújtanak s már ilyenkor 

 is kiválogatódási értékűek, mert ha nem volnának azok, akkor a kivá- 

 logatódás egyáltalán be sem következnék s az illető változás nem is 

 fejlődhetnék tovább. 



A midőn pl. azt tapasztaljuk, hogy az első felső zápfog elülső 

 oldalán levő járulékos zománczbarázda a Spalax monticola Nehringi 

 fogán még nagyon kezdetleges fokon van (VII. tábla, 1. rajz), de a 

 Sp. m. turcicus fogán már gyakran élesen kifejezett (IX. tábla, 3 és 

 4. rajz), míg végre a Sp. m. monticola és m. hercegovinensis valamennyi 

 példányát jellemző, állandó bélyeggé lett (XI. tábla, 1 — 3 és 19. rajz), 

 ilyen esetben már a kezdőfokozatnak is kiválogatódási értéket kell 

 tulajdonítanunk, a mely azonban nem áll fenn minden körülmény 

 között, mert ha fennállana, akkor ezzel a bélyeggel a Mesospalaxok 

 minden egyes alakjának föl kellene ruházva lennie. Ez a példa világos 

 tanúbizonysága annak, hogy bizonyos, j elentékteleneknek 

 látszó bélyegek kezdőfoka sokáig változatla- 

 nul szunnyadhat a szervezetben s csak egészen 

 határozott életföltételek mellett nyer kiválo- 

 gatódási értéket, a mikor azután fejlődésnek indul s a ter- 

 mészetes kiválogatódás következtében mindaddig fokozódik, a míg 

 csak teljesen alkalmazkodott, tehát czélszerü alakját el nem érte. 



Mindeneket egybevetve, úgy vagyok meggyőződve, hogy mind a 

 DARWiN-féle, mind a LAMARCK-féle tényezők egyenlően fon- 

 tosak a faj formálódás menetében, mert kölcsönösen kiegészítik 

 egymást s egymással összhangban irányítják az élő lények kialakulását. 



1 C. Nágeli, Mechanisch-physiologische Theorie der Abstammungslehre, 

 1884, p. 310. 



2 H. Spencer, Prof. Weismann's theories ; Contemp. Rev., May, 1893. 



3 J. Reinke, Die Welt als Tat, Umrisse einer Weltansicht auf naturwiss. 

 Grundlage, 1899. 



21* 



