jj^ w. c. Brøgger. 



hr. overstiger O. A. Corneliussen, den samme følge, navnlig opgået 

 ved Gjøgrefos.*) 



De nævnte punkter, egnen om Vestfossen i no. og Skriraa- 

 fjeld i sv., er sandsynligvis grændserne for paradoxidesskifrenes 

 udbredelse. De i og omkring Kristianiadalen optrædende alun- 

 skifere synes gjennemgående at tilhøre kun den øvre afdeling, 

 olenusskifrene, af primordialfaunan. 



*) Fra hr. overstiger Corneliussen uk jeg i den anledning følgende brev, 



' som med hans tilladelse tildels her aftrykkes: 



„Såvel ved Gjøgrefos ved gården Dal tæt ved Hedenstad kirke, som ved 

 gården Kjørstad i øst, tæt ved Laugen, findes vistnok tildels i alle fald 

 de samme ældste etager som ved Krekling jernhanestation. Muligens er 

 det samme tilfælde læuger vest, nedenfor Lindåspladsene. 



Ved Gjøgrefos er følgen denne: 

 a) Grundfjelds gneis med fald steilt mod nnv. 



Et kort stykke opijjjennem langs elven er der derpå ikke fast fjeld 

 at se; først umiddelbart under de første skifere tæt under fossen sees 

 atter fast fjeld på pogle steder inellem to grønstengange, der gjennemsætter 

 skifrene. Det mellemliggende fjeld b) er her en art — ? t- 



c) På dette grundlag hviler med fald so. 15" og i en mægtighed af 42' 

 sort skifer med sort streg 



d) Gråblå skifer med grå streg, mægtighed 15'. 



e) Sort skifer med grå streg, mægiighed 7 '. 



Kun nOgle yderst få fossiler fanâtes i hver af d'ssc forskjellige skifere. 



f) Almiudelig alunskifer i det øvre parti svagt bøiet og kruset, ca 90' 

 mægtig. Et to fod mægtigt lag af kalksten såes i en høide af omtrent 

 90' over dalbunden. 



Den samlede mægtighed af disse til Kjerulfs etage l og 2 hørende 

 skifere er altså her 154' omtrent. Herover kommer etage 3 med ler- 

 skifer (?) med asafus, ortocerkalk, graptolitskifer o. s. v. indtil kalksand- 

 stenens etage, altså hele den undersiluriske rækkefølge. Tæt opimod 

 bkrim findes muligens også nogle cversiluriske lag. 



Ved Kjørstad, hvor også grundfjeldet tæt nede ved Longen træder 

 frem i Kjørstadelven, står opigjennem denne med omtrent samme mæg- 

 tighed de samme skifre: sort sk. med sort streg, grå og sort sk. med 

 grå streg, alunsl iferen, derover undersiluriske lagfølger. Nedenfor Lind- 

 åspladsene er terrainet mere bedækkct; det synes som om raægtigheden 

 her i alle fald må være betydelig mindre end de to andre steder, muligt 

 t) Jeg holder, det for en til sparagmitformatioueQ henhørende bladstykke« 

 bergart; se side 27. 



