Paradoxidesskifrene ved Krekling. 41 



af hovedets kant samt hypostoma tæt og overraåde fint granu- 

 leret, så fint, at granuleringen ikke er synlig for det blotte øie. 

 Nogle explr. af denne var. stemmer fuldkommen — for hovedets 

 og thorax's vedkommende — med Barrandes „forme longue" üf 

 par. rugulosus, Corda. Pa endel explr. bøier sutura facialis fra 

 øienbrynenes forreste hjørne om i en ret Unie, lodret på hovedets 

 axe, derpå stærkt ombøiet i eii bue til kanten, der ikke danner 

 nogen indbugtning på hver side og desuden er forholdsvis bredere 

 end på den store form. Furernes antal på panden er 4 på hver 

 side, de to hagerste sammenløbende; på nogle explr. dog kun 

 3 par, ja endog kun to par (det tredie sa utydeligt, at man må 

 have fantasi for at se det). Forøvrigt stemmende med den store 

 form: størrelse som fig. 4 og mindre. 



Hos begge varieteter er palpebrallobens bue af noget vexlende 

 krumning og forskjellig stillet i forhold til hovedets axelinie, lige- 

 som jo også ifølge Barrandes figurer er tilfældet hos den bøhmiske 

 form. Det derved afgrændsede stykke af de faste kind meil em 

 dorsalfuren og øienbrynene bliver således af noget forskjellig form. 



Fra den bøhmiske art paradoxides rugulosus, Corda, afviger 

 den ved følgende: den mangler på alle selv de bedst opbevarede 

 explr. altid den tuberkel som findes på nakkeledet hos den bøh- 

 miske form. Pygidiet ender hos Kreklingformen i to lange pigge, 

 som dels savnes hos den bøhmiske form, eller i alle fald vel er 

 kortere. Imidlertid er denne forskjel efter min mening for uvæ- 

 sentlig til herpå at grunde nye arter. Jeg må da først og fremst 

 henvise til Barrandes egne figurer af haleskjoldet hos par. rugu- 

 losus. Syst. sil. vol. I pl. XIII, fig. 5 viser et pygidium, der er næsten 

 kredsrundt neppe med antydning af tænder og med forholdsvis 

 meget stor rachis, Supplementbindets pl. III, fig. 36 viser et 

 større pygidium af bagtil afsmalnende subpentagonal form neppe 

 med antydning af tænder. Vol, I, pl. TX, fig. 31 omtrent af 

 samme form, men med to tydelige tænder og endelig Vol. I 

 pl. XIII, fig. 6 viser et pygidium af aflang form, bagtil afsmal- 

 nende, endende i to lange pigge og med kort rachis, med andre ord 

 af en form, der star ganske nær ved det ved Krekling fundne pygi- 

 dium, kun at dette tilhører et meget større explr. 



Denne haleskjoldets varieren i form må man, synes det mig, 

 vel fastholde under sammenligningen af de fra forskjellige lande 

 beskrevne paradoxidesarter. Man finder nemlig beskrevet et 

 antal arter, der alle udmærker sig ved de væsentlige mærker: 

 at palpebralloberne danner en stor bue mellem dorsalfuren, som 



