Paradoxidesskifrene ved Krekling. 45 



foruden de store palpebrallobers beliggenhed, den lange cylindriske 

 pandes furer, idet det fremste par furer er sammenløbende, selv når de 

 bagenfor liggende ikke forener sig tvertover panden, samt den 

 karakter, Linnarsson har gjort opmærksom på, at de bevægelige 

 kind gjennengående er sa fast forenede med hovedets midtparti, 

 at facialsuturen sjelden eller aldrig sees på arterne af denne 

 slægt. Fra de amerikanske arter (olenellus Thompsoni, Hall, 

 o. vermontana, Hall, o. Howelli, Meek, o. Gilberti, Meek, o. asapho- 

 ides, Emmons) er den specifisk forskjellig f. ex. ved piggene på 

 nakkeringen og thorax. 



Til Linnarssons beskrivelse tilføies: 



Thorax har mindst 14 led, dog sandsynligvis ei stort over 

 dette antal. Eachis er lidt bredere end pleurernes inderste del 

 og hvert led ved en grund fure til begge sider ligesom delt i to 

 (på samme made som nakkeringen). Pleurernes inderste del 

 er forsynet med en bred og dyb fure, der ender tvært, idet den 

 ikke når fuldt så langt som til det punkt, hvor den ydre del 

 bøier om. Den ydre del dannes af fortsættelsen af pleurernes 

 forreste fortykkede kant, er knæformig ombøiet under en vinkel 

 af omtrent 140°, udtrukket til en trind spids omtrent af længde 

 som pleurernes indre del. 



Pygidiet er ikke kjendt, men synes at måtte have været lidet. 



Hypostoma, som jeg fandt ved et besøg på Ringsaker 1876, 

 har samme form som hos slægten paradoxides med en bagre 

 randfure og foran samme pa, hver side en dyb indtrykt fure, der 

 ikke støder sammen. Det er ikke stærkt hvælvet, vingerne er 

 små, hypostomas midtparti langstrakt i forhold til bredden 

 (Snim. 5 mm). 



Størrelsen er, som sees af Kjerulfs figurer tildels ganske be- 

 tydelig. Det største explr. af hovedet målte: længde 42mm. halve 

 bredde 45mm. Det viser sig, at arten med tiltagende størrelse 

 forandrer sig ikke lidet, hvad de enkelte deles indbyrdes størrel- 

 sesforhold angår, således pandens forreste lobus's størrelse i for- 

 hold til dens øvrige del, pandens bredde i forhold til længden, 

 nakkeringens tvedeling, der synes at blive utydelig med tiltagende 

 størrelse o. s. v. Denne varieren er såvidt betydelig, at man får 

 en vis mistanke til berettigelsen af de nordamerikanske arter. 

 Mon ikke Meeks arter blot skulde være varieteter af Halls? 

 Dog dette får de amerikanske palæontologer selv afgjøre. 



På ingen af de talrige explr., som på prof. Kjerulfs foran- 



