48 w. c. Brøgger. 



Forekomst. Hyppig ved Krekling i den lavere del af et. 

 1 c, både i skifer og boller af stinkkalk. Desuden i samme nivå 

 ved Øxna, på Tunsåsen , Ringsaker (?). — Sverige. Universitetets 

 palæontologiske samling besidder explr. forærede af Linnarsson 

 fra Vestergötland mærkede med etiket : «1. aculeatus (?) » Sand- 

 synligvis er det altså denne art, der i Sverige som i Norge er 

 udbredt i primordialfaunan sammen med par. Tessini, Brongn. 



Liostracus microphtalmiis, (Anomocare) Ang, tab. Ill, fig. 1 — 2. 



Pal. scand. bd. II side 25 og tab. XVIII, fig. 4 og 5 

 (pygidium). 



Linnarsson har 1. c, vist, at det af Ang. sammen med ario- 

 nellus (anomocare) difformis, Ang. aftegnede pygidium tilhører 

 denne art og at facialsuturens bagre gren ender umiddelbart ved 

 hornet. 



Et sandsynligvis fuldstendigt explr. er aftegnet pl. III, fig. 1. 

 Det viser 13 led på thorax. De løse kind er forsynede med en 

 lignende ornamentur, som jeg tidligere har beskrevet findes på 

 stykket foran panden ; hornene divergerende ikke synderlig langt 

 udtrukne. Rachis er hvælvet, smal omtrent ^^ af pleurerne, 

 Pleurerne er yderst knæformig ombøiede, endende i en spids, 

 hvis længde tiltager mod pygidiet; den 9de pleura er meget læn- 

 gere udtrukket end de øvrige, med sin ende nående omtrent i 

 linie med pygidiets bagre kant. Pleurerne er forsynede med en 

 fure, der ophører ved ombøiningen. 



Størrelse: det hele explr. målte omtrent 38mm. i længde, 

 hovedets længde omtrent 16mm., bredden mellem hornenes spids 

 omtrent 36mm, Pygidiet omtrent Smm. langt, 20mm. bredt. Der 

 er fundet pygidier der svarer til betydelig større explr.; et pyg. 

 af 14mm. længde svarer til et explr. af 66mm. længde. 



Forekomst. Breidengen i Valders; Krekling i par. Forch- 

 hammerinivået, 1 d, temmelig hyppig*). Sverige: Skåne, Vester- 

 götland, Ølånd. 



Beslægtede arter synes ikke at forekomme i Böhmens pri- 

 mordialfauna ; den af de bøhmiske concephalitesarter, der nær- 

 mest skulde kunne henføres til Slægten liostracus er con. striatus, 

 Emmr. Heller ikke i England, i alle fald ikke, om man vil 

 holde sig til de hidtil pubUcerede figurer. Derimod synes i 



*) Ikke ved jøxna; de herfra i „Fossiler fra Øxua og Kletten," omtalte 

 explr. tilhører 1. aculeatus, Ang. 



