Paradoxidesskifrene ved Krekling. 57 



med fuld sikkerhed erkjendes Foran panden først en ganske 

 smal brat afhældende kant, der også fortsætter sig ind over de 

 løse kind til hovedets bagre rand, som dtn træffer omtrent ved 

 faciaisuturens bagre gren, og altså omkring panden danner en 

 halvcirkel; koncentrisk udenom denne en bred, flad eller svagt 

 udhulet bræm, der, ligeledes fortsættende sig ind over de løse 

 kind endende i disses horn, omgiver hovedets midtparti ligesom 

 med en glorie, lakkeringen er ulydelig adskilt; pa, panden sees 

 ingen furer. Øinene er af middels størrelse beliggende parallel 

 panden omtrent til siden af dennes midtre del i en afstand lig ^ 

 af pandens bredde. Facialsuturen bagtil fra øinene ombøiet til 

 en kort gren endende ved hovedets indre (bagre) kontur i en af- 

 stand fra panden omtrent lig dennes bredde ved nakkeringen; 

 fortil er den fra øinene bøiet stærkt til siden og danner på hver 

 side en stærk bue omtrent îjs cirkel, hvis koncave side vender 

 indad, skjærende randen ret foran øinene. De løse kind er store 

 brede, udtrukne i korte ved roden brede, rask afsmalnende horn, 

 dor ender i eu liden afstand Ira kroppen omtrent ved den 6te 

 pleura. 



Thorax har på de to fundne explr. 11 led. Rachis udgjør 

 ikke iuldt ^ af thorax's bredde, den er navnlig bagtil lidt kjølet; 

 pleurerne, der er dybt furede, er ligeløbende smalest ved ruden, 

 bredest ved spidsen, der har en buet kontur, bagtil endende i 

 en vinkel 



Pygidiet er lidet og bredt som hos slægten ellipsocephalus; 

 fandtes på et explr., men er for utydeligt til at kunne aftegnes. 



î'orekomst. Ved Krekling ild, sjelden; der fandtes kun 

 to explr , det ene uden hoved, det andet uden pygidium. Det 

 aftegnede explr. fandtes på exkursionen af hr. stud. min. Sa- 

 muelsen. 



Den nærmest beslægtede form er den bøhmiske art ellipso- 

 cephalus Germari, Barr. ; smlgn. den ny figur i Syst. silur. 

 o. s v. suppleraentbindet pl. III, fig. 30. Den stemmer overens 

 med denne art i sin habitus, ved faciaisuturens forløb, ved de til 

 horn udtrukne løse kind, ved pleurernes form, ved pygidiets for- 

 hold ; den afviger fra samme ved den store bræm omkring hovedet, 

 hvorved panden bliver betydelig kortere i forhold til hele hovedets 

 længde, fremdeles ved antallet af led på thorax 11 — hos el. 

 Germari, Barr. 14. Disse to arter adskiller sig væsentlig fra de 

 øvrige arter af slægten ellipsocephalus derved, at kinderne er 

 udtrukne til horn, medens de hos el. Hoffi, Schlot, og hos alle 



