64 W. C. Brøgger. 



En ganske lignende form er nævnt af Linnarsson fra Öland*). 



Agnostus faJlax, Linrs. tab. VI, fig. 1. 



Linnarsson: «Vestergötl. o. s. v" side 81, tab. II, fig 54 og 55. 



Denne art er en af de mest udbredte og mest karakteristiske 

 arter i Skandinaviens paradoxidesaileininger. 



Ved Krekling forekommer den i flere distinkte varieteter: 



1) Igjennem hele den lavere del af 1 c findes, i enkelte 

 skikter i utallige explr. en stor form, hvert af skjoldene 6 — 7min. 

 lange (et pyg 7,5mm. bredt 6,5mm. langt) altså mere end dobbelt 

 så store som af Linnarsson angivet. Fra den pl anførte sted be- 

 skrevne typiske form afviger den konstant derved, at på pygidiet 

 sideloberne forener sig bagom rachis, idet de helder stærkt af 

 mod kantfuren*), Ligeledes er pygidiets rachis næsten konstant 

 forsynet med to furer på hver side, viser altså en antydning af 

 tredeling, og har altid en stærkt ophøiet langstrakt tubeikel på 

 mellomste led. Rachis er derhos bredere og kortere, bagtil ikke 

 afrundet så meget som på Linnarssons figur (dog forekommer 

 også en form med længere, smalere rachis). De trekantede ba- 

 sallober er konstant meget større end på Linnarssons tegning og 

 større end på nogen anden norsk agnostus. Et helt explr. fig. 1, 

 tab. VI, fandtes i skifer. Thorax har tredelt rachis, der indtager 

 omtrent '% af hovedets bredde. På Iste led består rachis af på 

 hver side en subpentagonal, aflang, fortil konvergerende tuberkel 

 i midten en afrundet ophøiet knude mindre end side-tuberklerne. 

 Pleura er bred, fortil forsynet med en smal kantfure, spidsen er 

 fremadbøiet. Ved en fure, der fra rachis's hagerste hjørne stræk- 

 ker sig i en bue til pleuras spids, deles den i en forreste stærkt 

 hvælvet del og en hagerste mindre del. På andet led sees mere 

 utydelig den samme tredeling af rachis; pleuras fure her belig- 

 gende nær den bagre kant parallel med denne. 



Endnu høiere oppe, sammen med par. rugulosus. Corda fore- 

 kommer denne form i mængde. Her fandtes desuden : 



2) det fig 1 a tab. VI, aftegnede explr , der kun synes at 

 afvige fra den almindelige form ved en bag rachis fra kanten 



*) „Om faunan i lagreu med par. olaud." Geol. för. förh. bd. III, no. 12. 



side 371, tab. 15, flg. 8. 

 **) Hos Linnarsson beskrives de som stedende sammen i en spids bag 

 rachis; en sådan form forekommer ved Öxna. 



