Paradoxidesskifrene ved Krekling. m 



Agnostus punctuosns, Ang. tab. VI, fig. 12. 

 Ang. Pal. scand. tab, VI, fig 11. 



Den ved Andrarum forekommende form er aftegnet tab. VI 

 fig. 12 efter et af B, Lundgren foræret explr. Ganske lig er også 

 den på Bornholm forekommende form. En overmåde nærstående 

 form findes også ved Öxna sammen med agn. fallax, Linrs. o. s. v.*) 

 Ved Krekling findes af denne art dels sjelden former, der er me- 

 get lig den svenske typiske form, dels forskjellige varieteter, til- 

 dels ikke ubetydelig afvigende, om end ikke såmeget, at derpå 

 kan grundes egne species. Ingen af de norske agnostusarter er 

 så tilbøielig til at variere, som denne. Men en fuldstændigere 

 behandling med talrige figurer af lor dette øiemed indsamlede 

 explr. vilde trænges for udtømmende at udrede de fine og umær- 

 kelige overgange, der inden visse grændser skulde kunne påvises 

 mellem yderforæerne af denne art, når fuldstændigt materiale 

 havdes. Karakteristisk for arten er furerne på hovedets kind, 

 pygidiets tredelte rachis og den granulerede skaloverflade. Hove- 

 det varierer mindre, pygidiet derimod kjendelig såvel ved sin form 

 i det hele (snart hvælvet, snart fladere, snart bredt, bagtil afrun- 

 det kontur, snart mere langstrakt subkvadratisk) som hvad rachis's 

 størrelse og form (kort og tyk eller lang og smal o. s. v.) angår; lige- 

 ledes er sideloberne snart forenede bag rachis, snart adskilte ved 

 en kortere eller længere fure. Granuleringen af skallet er også 

 overmåde varierende, snart over hele skallet, snart blot på kind- 

 og sidelober, undertiden endog blot synlig pä pygidiet. 



Blot et par af de mest udmærkede varieteter er nedenfor 

 udførligere omhandlet, væsentlig fordi jeg fra først af på stedet 

 under indsamlingen anså dem for egne arter og derfor maske 

 lagde mere vind på af dem at indsamle fuldstændigt materiale. 



Forekomst. Arten er meget udbredt i den lavere del af 

 paradoxidesafieiningerne i Skandinavien ; Krekling, Øxna. I Sve- 

 rige: Skåne, Vestergötland — Lappland. Bornholm. 



Jeg har tidligere gjort opmærksom på, at agn. exsculptus Ang. 

 muligens må gå ind under denne art. En egen art eller blot en 

 eiendommelig varietet er B. Lundgrens agn, fissus (mundtlig med- 

 delelse). Nærstående former findes såvel blandt de engelske, som 

 blandt amerikanske agnostusarter. 



*) Tegningen i geol. för. forhandl, bd. II no. 14 er efter mindre gode 

 expl. utilfresstillende. Senere fandt jeg 1876 udmærketbevarede explr., 

 der har den störste lighed med den skånske form. 



