Paradoxidesskifrene ved Krekling 73 



den tværtafhugne pande i forb med den betydeligere størrelse 

 skiller den fra agn parvifrons. Fra agn. brevifrons skiller den 

 sig også, derved at denne art har panden fortil afrundet. Uagtet 

 intet tilsvarende pyg. fandtes, har jeg for fuldstændigheds skyld 

 medtaget den ; muligt at den vil vise sig ikke at være nogen egen art. 

 Sjelden ved Øxna sammen med agn. parvifrons, agn, fallax o. s. v. 



Agnostus brevifrons, Agn. tab. VI, fig. 10. 

 Ang. pal. scand. I side 6 og tab. VI, fig. 4. 



Kun et eneste næsten helt explr. og desuden et pyg. fandtes 

 ild ved Krekling. 



Thorax's rachis er som i regelen tredelt med en liden nodulus 

 på hver side. 



I Sverige ved Andrarum. 



Agnostus nudus, Beyr. var. marginata, tab. VI, fig. 3. 

 Barrande. Systeme Silur. o. s. v. Vol. I, side 903 og pi. 49. 



Crusta lævis. Caput rotundatum seu subellipticum limbo an- 

 gustissimo cinctum, absque omni articulatione. Thorax rachi lati- 

 tudine \ lat. capitis fere æquante; rachi segmenti primi sulcis 

 obsoletis triarticulata, segmenti secundi sine sulcis distinctis. Py- 

 gidium postice rolundatum vel paraboloideum, limbo postice la- 

 tissimo præditum. Rachis nulla. Corpus centrale puncto elevate 

 ornatum. 



Long. clyp. 3 — 5 mm. 

 Ad Krekling in stratis 1 c frequens invenitur. 



Hovedet ud.n nogensomhelst leddeling eller ornamentur om- 

 givet af en trådsmal kant Pygidiet udeti rachis omgivet af en 

 fortil smalere, bagtil særdeles bred kant, der ved en dyb og bred 

 fure er adskilt fra midtpartiet. I axelinien omtr. ^ « af pygidiets 

 længde regnet fra forreste kant et ophøiet punkt. 



Denne form står så nær ved agnostus nudus, Beryich, at jeg 

 ikke kan belragte den andet end som en lokal varietet af samme. 

 Den adskiller sig fra hovedformen ved at have hovedet (i alle fald 

 på de bedate explr ) omgivet af en tydelig kant (Barrande lægger 

 vægt på mnngeien af sådan til adskillelse fra agn. bibullatus, 

 Barr, der har kant), hvorhos den bøhmiske form angives at have 

 pygidiet forsynet med en kjøl, medens den norske kun har et op. 

 høiet punkt. I betragtning af den evne til at variere, som jeg har 

 iagttaget hos flere norske agnostusarter f. ex. agn. parvifions, Linrs., 



