78 W. C. Brøgger. 



Efter nu at have betragtet først profilerne og den derpå grun- 

 dede tabel over udbredelsen af de enkelte i paradoxidesafleiningerne 

 ved Krekling forekommende arter, hvorved påvistes, at en indde- 

 ling i to nivåer, et lavere (mellemste) 1 c, med paradoxides Tes- 

 sini, Brongn. og paradoxides rugulosus, Corda og et høiere 1 d, 

 med paradoxides Forchhammeri, Ang. lod sig gjennemføre, efter 

 dernæst at have omtalt nøiere de enkelte i samme forekommende 

 arter, hvorved også toges hensyn til de på andre punkter i vort 

 land fremfundne levninger af fossiler fra samme tid og til frem- 

 mede nærstående eller identiske arter, falder det naturligt tilsidst 

 at undersøge hvilket grundlag for sammenligning med fremmede 

 landes afleininger at primordialfaunans ældre afdeling kan erhver- 

 ves ved de fra Krekling vundne palæontologiske erfaringer. 



Der mødte os under beskrivelsen af de enkelte arter ikke 

 sjelden den erfaring, at mange arter inden visse grændser besid- 

 der en evne til at variere, der ikke er ganske ubetydelig, og hvor- 

 til stadig måtte tåges hensyn. Som exempier må her nævnes; 

 paradoxides Forchhammeri, Ang i^pygidiet), arionellus difformis, 

 Ang, agnostus punctuosus Ang, agn. parvifrons, Linrs , agnostus 

 lævigatus, Dalm. Denne påstand om længst uddøde fortner, ja 

 endog af de æidsle kjendte organiske levninger, at de i alle fald 

 til en vis påviselig grændse har været istand til at variere, er 

 naturligvis overmåde vanskelig at bevise, hvis nogen om enkelte 

 af de som varieter beskrevne former vilde sige: «nei, det er egne 

 arter !> Men såmeget tør dog forhåbentlig antages at fremgå af 

 beskrivelserne, hvor utilstrækkelige disse end måtte være, at i alle 

 fald nogle varieteter og det temmelig afvigende ved flere led af 

 overgange kan udledes af hovedformen, hvorved jo sands ynlighe- 

 den af hin påstand bliver så meget større; jeg kunde lilføie: det 

 er rimeligt, at sandsynligheden vil voxe med materialets fuld- 

 stændighed. 



En anden erlaring, som mødte os, var den, at nogle af disse 

 som varieteter opfattede former tilhører senere afleiede eller andre 

 skikter end den (først beskrevne) hovedform. Tabellen over arter- 

 nes vertikale udbredelse viser dette, hvorhos for enkelte arters 

 vedkommende under beskrivelsen er gjort opmærksom herpå. 

 Exempelvis får nævnes: Arionellus difformis. Ang. hvoraf antoges 

 at kunne påvises en var. ile forskjellig fra en anden var. ild. 

 Agnostus fallax, Linrs , med sine forskjellige var., hvoraf en stor 

 form alm. i 1 c, en Hden form ild. Agnostus parvifrons, Linrs. 

 hovedformen lavt nede ile, høiere oppe var. nepos o. s. v. Ta- 



