Paradoxidesskifrene ved Krekling. 79 



bellen viser i videre udstrækning ikke blot hvordan varieter af 

 samme art, men også hvordan nærbeslægtede arter følger efter 

 hverandre. 



Under beskrivelserne toges for en del hensyn til fremmede 

 nærstående arter til sammenligning. Sådanne overmåde nær- 

 stående, repræsenterende eller analoge arter fandtes der ikke få af. 

 Der findes sådanne grupper af analoge arter fra de ældste forma- 

 tioner ligetil nutiden. Som et hos os bekjendt exempel fra nuti- 

 den henvises til M. Sars's parallel mellem Norges og Middel- 

 havets echinider*). Fra en lokalitet for paradoxidesskifrene, 

 Ølånd, har tidligere Sjögren**) gjort opmærksom på, hvorledes de 

 fleste arter «hafva sin motsvarighet inom den böhmiska primor- 

 dialfaunan, ehuru inga eller næstan inga äro før de begge loka- 

 lerna fullt identiska.» 



Om man fastholder den ovenfor vundne erfaring, at arterne 

 endog på en og samme lokalitet har en vis begrændset evne til 

 at variere og overfører denne sandsynligvis inden visse grændser 

 rigtige opfatning på spørgsmålet om de analoge arter, er det klart, 

 at det ligger nær at slutte, at man maske gjør sig skyldig i en 

 vildfarelse, når man anser i alle fald mange af de analoge arter 

 som egne species, medens man maske snarere kun har for sig 

 lokale varieteter af en fælles art. Afgjørelsen i det enkelte til- 

 fælde vil altid — fordi man jo mangler melleraledene — være over- 

 måde vanskelig. Det er nødvendigt, at man påviser for hver enkelt 

 art i hvilke henseender den synes mest tilbøielig til at variere; 

 finder man så, at de analoge arter netop adskiller sig ved en eller 

 anden enkelt henseende, hvori just en af arterne eller nærstående 

 arter har vist sig på en og samme lokalitet, hvor der var mindre 

 sandsynlighed for feiltagelse, at have en større evne til at variere, 

 så er det klart, at afvigelse i et sådant enkelt punkt under over- 

 ensstemmelse forøvrigt ikke må tillægges for stor betydning. Dog 

 selv ved de omhyggeligste iagttagelser på stort og med omhu 

 samlet materiale, vil enhver sådan afgjørelse altid være til en vis 

 grad usikker eg under artsbegrebets, navnlig maske det palæonto- 

 logiske artsbegrebs vage grændser åbne altfor meget spillerum 

 for enhvers personlige opfatning, og en personlig opfatning er 

 aldrig, det må man indrømme, aldrig noget bevis. Som et exem- 

 pel vil jeg anføre. Flere paradoxidesarter synes selv på en og 



*) M. Sårs. Bidrag til Kundskabeu om Middelhavets Littoral-Fauua. II. 



Nyt Mag. f Naturv. X Bd. 1859. 

 **) G-eol. för forhandl, bd. I no. 5 side 78. 



