Om forekomsten af nikkelmalm i Smålenene. 131 



malm, væsentlig 3die sort, det vil sige malm med henimod 1 pct. 

 nikkel i masse, og da sænken var nedrevet nogle meter, blev der 

 truffet en fladtliggende slette, under hvilken malmen var af meget 

 liden mægtighed; først da sænken var kommen igennem den 

 omtalte grønstengang, stod der god malm af den foran opgivne 

 betydelige mægtighed. 



Mægtigheden af kisstrøgene i det her omhandlede felt varie- 

 rer fra 2 til mer end lO"" ; ved den hidtil udførte drift har mæg- 

 tigheden gennemsnitligen tiltaget mod dybet, og dette er navnlig 

 i betydlig grad tilfælde — foruden ved kisstrøg no. 5 som allerede 

 er omtalt — også ved no. 1 og 2, hvor der haves meget god og 

 mægtig malm. Ligeledes er kisindholdet bleven større mod dybet, 

 så at malmens kvalitet er bleven betydelig bedre. Dette fremgår 

 med klarhed også af resultatet af smeltningerne ; medens nemlig 

 de 6949 tons malm, som blev forsmeltede i årene 1873, 74 og 75i 

 kun gav 1040 tons eller knappe 15 pct. skærsten, så have de i 

 1876 forsmeltede 3155 tons malm givet et udbytte af 733 tons 

 eller gode 23 pct. skærsten. 



På den vestlige skråning af Romsås optræder en høist eien- 

 dommelig bergart, hvis udbredelse under navn af kuglegab- 

 bro er antydet på planrids 16"'- over dybeste stoll. Den be- 

 står af kugler fra en hasselnøds op til en liden kokusnøds stør- 

 relse, hvilke ere bagede tæt sammen med et lyst bindemiddel af 

 rødlig- og grønlig-grå feldspath med tvillingstribning samt små 

 skæl af brun glimmer. Selve kuglerne, der ofte ere næsten kug- 

 lerunde og i reglen kun svagt fladtrykte eller ellipsoidiske, bestå 

 af en grønligbrun hypersten og ere udenpå tæt belagte med små 

 skæl af samme brune glimmer, hvilken hyppig også findes inde i 

 kuglerne. Slåes en sådan kugle over — hvilket forresten ikke er 

 så let, da den er meget seig — så viser den i bruddet en con- 

 centrisk tykskålig struktur, altså som' en tykskallet løg. Som en 

 stor sjeldenhed er der seet spor af magnetkis midt i en sådan 

 gennemslået kugle; hyppigere og i større mængde findes kis i 

 bindemidlet. 



Ved indgangen til Mellemgruben 16^- op fra nulpunktet frem- 

 træder denne bergart navnlig høist karakteristisk; her ere alle 

 kuglerne af temmelig jævn størrelse, omtrent som små appelsiner, 

 hvilke med sit lyse bindemiddel frembyde et høist eiendommeligt 

 skue; de ligge der som en stor bob forstenede potetes, og berg- 

 arten kaldes også af arbeiderne med det meget betegnende navn, 



